Справа № 502/631/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2016 р. м.Київ К/800/5649/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Горбатюк С.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 18 вересня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року у справі за позовом Територіальної громади міста Кілії в особі Кілійської міської ради до Публічного акціонерного товариства «Кілійський виноробний завод», треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_3, про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року Територіальна громада міста Кілії в особі Кілійської міської ради звернулась з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства «Кілійський виноробний завод», треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_3, в якому просила зобов'язати передати до комунальної власності територіальної громади в особі Кілійської міської ради два житлових будинки, розташованих за адресами: м.Кілія, вул.Пролетарська,37 та м.Кілія, вул.Суворова,72.

В обґрунтування позовних вимог позивач, посилаючись на постанови Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1996 року №222 «Про поетапну передачу до комунальної власності об'єктів соціальної інфраструктури, які належать суб'єктам підприємницької діяльності», від 05 вересня 1996 року №1060 «Про поетапну передачу у комунальну власність об'єктів соціальної сфери, житлового фонду сільськогосподарських, переробних та обслуговуючих підприємств, установ і організацій агропромислового комплексу, заснованих на колективній та інших формах недержавної власності», від 06 листопада 1995 року №891 «Про затвердження Положення про порядок передачі в комунальну власність загальнодержавного житлового фонду, що перебуває у повному господарському віданні або оперативному управлінні підприємств, установ і організацій», п.9 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а також те, що вказані житлові будинки не є власністю відповідача, не увійшли до його статутного капіталу, а лише перебувають на балансі, зазначав, що житлові будинки підлягають передачі до комунальної власності територіальної громади.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 18 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просять судові рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У касаційній скарзі скаржники зазначають про порушення судами попередніх інстанцій їх прав, свобод та інтересів, вирішення питання про право власності на жилі будинки, порушення законодавства України та житлового кодексу України, надаючи можливість продажу громадського житла та виселенню мешканців.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на зборах орендарів орендного підприємства «Кілійський виноробний завод» 22 жовтня 2010 року прийнято рішення про створення Закритого акціонерного товариства «Кілійський виноробний завод», яке є правонаступником всіх прав та обов'язків організації орендарів орендного підприємства «Кілійський виноробний завод».

В свою чергу, Приватне акціонерне товариство «Кілійський виноробний завод», відповідно до Статуту, є правонаступником Закритого акціонерного товариства «Кілійський виноробний завод».

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 23 лютого 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2012 року у справі №2-2283/11, визнано право власності Приватного акціонерного товариства «Кілійський виноробний завод» на житловий будинок з господарчими будівлями та надвірними спорудами, розташований по вул.Суворова,72 в м.Кілія Одеської області.

Житловий будинок за адресою: м.Кілія, вул.Пролетарська,37 належить орендному підприємству «Кілійський виноробний завод» на підставі нотаріального посвідченого договору купівлі-продажу від 21 травня 2002 року.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходили із того, що спірні житлові будинки є приватною власністю відповідача, який не заснований на комунальній або загальнодержавній власності, його державну реєстрацію не було скасовано, не було ліквідовано, не було зміни форми власності, не надавалась згода на передачу будинків до комунальної власності, як і не приймалось відповідних рішень загальними зборами відповідача та судом, відповідач не відноситься до агропромислового комплексу, що виключає можливість застосування зазначених вище постанов Кабінету Міністрів України до спірних правовідносин.

При цьому, розглядаючи та вирішуючи справу по суті позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили із того, що даний спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно п.п.1, 7 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як встановлено ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України (ч.3 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно п.5 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.4 ст.50 Кодексу адміністративного судочинства України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень:

1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України;

4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо);

5) в інших випадках, встановлених законом.

Законодавство України положень щодо пред'явлення органом місцевого самоврядування адміністративного позову до юридичних осіб з вимогами про зобов'язання вчинити певні дії, зокрема передати до комунальної власності територіальної громади міста житлових будинків, не передбачає, позовна заява Територіальної громади міста Кілії в особі Кілійської міської ради обґрунтування щодо права на звернення з даним позовом до адміністративного суду не містить.

Крім цього, спір у даній справі не пов'язаний зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій відносно відповідача у справі - ПАТ «Кілійський виноробний завод», а стосується передачі наявного у підприємства житлового фонду до комунальної власності.

За вказаними обставинами слід дійти висновку, що даний спір не носить характеру публічно-правового та не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, у зв'язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як встановлено ч.3 ст.22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

За суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 18 вересня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді