Справа № 263/9008/14-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2016 р. м. Київ К/800/29945/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Донця О.Є.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 вересня 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області, Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області, Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя; зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя провести нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії, встановленого статтею 6 Закону України «Про статус та соціальний захист дітей війни» з 01.01.2014 року у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його віднесено до категорії дітей війни, тому відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» він має право на доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Проте, Пенсійний фонд здійснює доплату до пенсії у розмірі меншому, аніж встановлено Законом.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2015 року, позов задоволено частково: визнано неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області щодо не нарахування ОСОБА_2 підвищення до пенсії відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 28 лютого 2014 року по 02 серпня 2014 року включно, з відрахуванням фактично проведених виплат; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 28 лютого 2014 року по 02 серпня 2014 року включно, з відрахуванням фактично проведених виплат.

У поданій касаційній скарзі Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 віднесений до соціальної групи «Дитина війни» відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», що не заперечується відповідачем та підтверджено паспортом позивача.

Позивачу підвищення до пенсії з 01.01.2014 Пенсійним органом проводиться відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» у розмірі 7% прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність.

Вказуючи, що Пенсійний фонд здійснює йому доплату до пенсії у розмірі меншому, аніж встановлено Законом України «Про соціальний захист дітей війни», позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з наявності у позивача права на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України «Про статус та соціальний захист дітей війни».

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

За змістом статті 6 Закону України «Про статус та соціальний захист дітей війни» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності з 01 січня 2014 року, не було передбачено право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри виплат, які передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Поряд з цим, статтею 67 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» встановлено, що норми і положення статей 5 та 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Зазначені норми набрали чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме: з 03 серпня 2014 року.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верст населення» від 28.12.2011 № 1381 встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання або державної соціальної допомоги, які виплачуються замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», проводиться в розмірі 7 % від прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

З аналізу норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства убачається, що у 2014 році право на визначення розміру доплати до пенсії дітям війни у Кабінету Міністрів України виникло лише з 03.08.2014 у зв'язку з внесенням змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік».

Отже, у період з 01.01.2014 по 02.08.2014 включно Пенсійний фонд зобов'язаний був нараховувати та виплачувати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, як це передбачено статтею 6 Закону України «Про статус та соціальний захист дітей війни».

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо протиправності бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі міста Маріуполя Донецької області щодо не нарахування ОСОБА_2 підвищення до пенсії відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, зважаючи на обставини, встановлені судами попередніх інстанцій на підставі доказів, досліджених під час судового розгляду справи, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій не допущено.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області залишити без задоволення, а постанову Яворівського районного суду Львівської області від 17 квітня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: