Справа № 803/143/16
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 р. Справа № 876/2630/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування наказів, зобовязання вчинити дії, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, яким просив: визнати протиправними дії Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України і скасувати наказ начальника управління від 31.12.2015 року № 840-ос «Про результати службового розслідування» в частині накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення військового звання та звільнення з військової служби у запас через невідповідність стягнення ступеню провини; визнати протиправними та скасувати накази начальника Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 16.01.2016 року № 12-ос про позбавлення звання та від 16.01.2016 року № 13-ос про звільнення з військової служби; поновити його на посаді та стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 09 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що відповідачі довели склад дисциплінарного проступку ОСОБА_1 з ненавмисною формою провини за порушення вимог ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України та п. 3 розділу 5 глави II «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», що виразилось у відсутності ним як помічником старшого зміни прикордонних нарядів КПВВ «Зайцеве» контролю за підпорядкованим персоналом наряду. Суд дійшов висновку, що застосоване до позивача дисциплінарне стягнення, а саме звільнення з військової служби в звязку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку під час дії особливого періоду, є правомірним. При цьому, суд мотивував своє рішення наявністю в діях позивача дисциплінарного проступку, тяжкістю провини та іншими обставинами, які впливали на визначення виду стягнення, а також відсутність повноважень суду змінити його вид, оскільки це належить до виключної компетенції особи, яка приймає рішення про застосування дисциплінарного стягнення. Також, на думку суду, позивач помилково вважав, що особливого періоду на час його звільнення не існувало, так як особливий період закінчився після закінчення проведення мобілізації, оскільки особливий період охоплює саме час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Також суд дійшов висновку, що підставою для прийняття начальником Краматорського прикордонного закону оскаржуваних наказів від 16.01.2016 року № 12-ос і №13-ос став наказ від 31.12.2015 року № 840-ос «Про результати службового розслідування», правомірність якого в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення військового звання та звільнення його з військової служби у запас встановлено в ході судового розгляду даної справи, тому суд дійшов висновку, що вони прийняті правомірно та скасуванню не підлягають. Також суд зазначив, що всі інші вимоги позивача є похідними від первинних позовних вимог про скасування оскаржуваних наказів. А оскільки судом встановлена правомірність таких наказів, то відсутні підстави для задоволення інших позовних вимог.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає її необґрунтованою, оскільки суд порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що він визнав провину у скоєнні дисциплінарного проступку лише в частині відсутності контролю за прикордонним нарядом, як помічник старшого зміни прикордонних нарядів КПВВ «Зайцеве», в звязку з тим, що не зміг пояснити походження грошових коштів вилучених у ОСОБА_6, який міг повідомити під час проведення службової перевірки керівництву неправдиві відомості. При цьому, про факт походження грошових коштів у розмірі 41300 грн. у старшою техніка відділення звязку старшого прапорщика ОСОБА_6 під час їх виявлення та проведення службового розслідування його ніхто не запитував і про це до завершення перевірки йому не було відомо, що ставить під сумнів пояснення ОСОБА_6 Однак суд під час розгляду справи не дослідив вказаних обставин, а даний факт ґрунтувався лише на показах ОСОБА_6 Також позивач вказує, що контроль на КПВВ «Зайцеве» здійснюється за допомогою відеоспостереження, що не було взято до уваги при проведенні службового розслідування та судом. Крім того, на думку позивача, суд, встановлюючи наявність його вини у скоєнні дисциплінарного проступку, помилково мотивує його вину відсутністю контролю за наявністю у ОСОБА_6 особистого мобільного телефону, хоч телефон знаходився у ОСОБА_6 з дозволу старшого зміни прикордонного наряду КПВВ «Зайцеве» першого заступника начальника відділу прикордонної служби «Зайцеве» оперативно-бойової прикордонної комендатури «Артемівськ» Краматорського прикордонного загону майора ОСОБА_7, про що він повідомляв під час судового засідання. Також позивач вважає, що майор ОСОБА_7 не перевірив виконання військовослужбовцями, які 12.12.2015 року несли службу на КПВВ «Зайцеве», його наказу в частині здачі коштів та мобільних телефонів по прибуттю на пост, враховуючи, що там знаходився відповідний журнал та сейф для їх зберігання, за що до дисциплінарної відповідальності протиправно було притягнуто його. При цьому, провести перевірку на наявність сторонніх речей та грошових коштів у чергового інформаційно-телекомунікаційної системи КПВВ «Зайцеве» ОСОБА_6 міг лише старший зміни прикордонних нарядів майор ОСОБА_8 у звязку з тим, що доступ до серверної кімнати мали лише ці військовослужбовці. Суд також не врахував, що за однин дисциплінарний проступок його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді позбавлення військового звання та звільнення з військової служби, а ОСОБА_8 з більшим обсягом відповідальності і повноважень притягнуто до дисциплінарного стягнення лише у вигляді пониження в посаді, а відносно ОСОБА_6 тільки було складено протоколи про адміністративне правопорушення. Також позивач зазначає, що судом була досліджена його службова характеристика, у якій зазначено, що він інколи відчував труднощі під час виконання завдань, які потребують організаторських здібностей, що приводило до неналежного контролю за підпорядкованим особовим складом та не завжди справлявся з завданнями, які потребували організаторських здібностей. Однак, незважаючи на ці негативні риси та ризики він з відома вищого керівництва виконував обовязки помічника старшого прикордонних нарядів КПВВ «Зайцеве», хоч керівництво прикордонного загону мало врахувати це при призначенні його помічником старшого зміни та обранні міри і виду дисциплінарного стягнення. Також позивач наголошує, що в ході проведення службового розслідування факт відсутності на КПВВ «Зайцеве» ОСОБА_6 доведений не був, в звязку з чим накладене на нього дисциплінарне стягнення є необґрунтоване з огляду на те, що, приймаючи оскаржувані накази, відповідачі не врахували всі обставини правопорушення, що мають значення для прийняття рішення, тобто діяли упереджено та нерозсудливо, оскільки відповідно до п. 86 Дисциплінарного статут Збройних Сил України під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби. Крім того, на думку позивача, суд помилково зазначив про відсутність у нього повноважень при наявності дисциплінарного проступку та вини врахувати тяжкість провини та інші обставини, оскільки це є втручанням в повноваження керівника визначати міру покарання. Оскільки відповідно до висновку службового розслідування його вина носить необережну форму та не тягне за собою жодних тяжких наслідків, позивач вважає, що дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення військового звання та звільнення з військової служби є надто суворим і таким, що не відповідає п. 86 Дисциплінарного статут Збройних Сил України. За таких обставин позивач переконаний, що висновок суду першої інстанції про те, що він, виконуючи службові обовязки помічника старшого зміни прикордонних нарядів КПВВ «Зайцеве», не забезпечив належний стан військової дисципліни серед підпорядкованих військовослужбовців та не зміг запобігти несанкціонованому відлученню ОСОБА_6 за межі пункту із залишенням екіпіровки, зброї та боєприпасів без нагляду, послаблення пильності, відволікання від служби, внесенню та зберіганню незадекларованих коштів в службовому приміщенні, наявністю у старшого прапорщика ОСОБА_6 особистого мобільного телефону, є необґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представника позивача та представників відповідачів, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, з 29.05.1995 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Державній прикордонній службі України (Прикордонних військах України), а останньою посадою перед звільненням була посада інспектора прикордонної служби 2 категорії 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Зайцеве» ІІ категорії (тип А) (місце дислокації населений пункт Артемівськ) оперативно-бойової прикордонної комендатури «Артемівськ» Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, військове звання старший прапорщик.

Відповідно до усного наказу першого заступника начальника відділу прикордонної служби «Зайцево» Краматорського прикордонного загону ОСОБА_1 виконував службові обов'язки в прикордонному наряді «Помічник старшого зміни прикордонних нарядів» в контрольному пункті виїзду-в'їзду (КПВВ) «Зайцеве», що підтверджується витягом з книги прикордонної служби, розділ 2б «План охорони державного кордону на 12 грудня 2015 року».

Однак наказом начальника Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 16.01.2016 року №12- ос «По особовому складу» ОСОБА_1 було присвоєно звання «солдат» з 31.12.2015 року як такому, якого позбавлено військового звання сержантського і старшинського складу у дисциплінарному порядку.

А наказом начальника Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 16.01.2016 року № 13-ос «По особовому складу» з ОСОБА_1 припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби згідно пп. «в» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов'язок та військову службу» у зв'язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку.

Підставою для прийняття наказу від 16.01.2016 року № 12-ос став наказ начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 31.12.2015 № 840-ос «Про результати проведення службового розслідування», яким за порушення вимог ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 3 розділу 5 глави ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 року № 1261, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 06.11.2015 року № 1391/27836, ОСОБА_1 оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення військового звання старший прапорщик із звільненням з військової служби у запас.

Колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про правомірність оскаржуваних наказів відповідачів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов'язки визначаються, як цим Законом, так і відповідними положеннями про проходження військової служби та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність військової дисципліни, обов'язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Дисциплінарний статуту Збройних Сил України» військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Згідно з ст. 5 цього Закону за стан дисципліни у військовому з'єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов'язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Статтею 45 цього Закону передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов'язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов'язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст. 62 даного Закону на прапорщиків (мічманів) можуть бути накладені такі стягнення: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність;пониження в посаді; пониження старших прапорщиків (старших мічманів) у військовому званні на один ступінь; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; позбавлення військового звання прапорщик (мічман), старший прапорщик (старший мічман) із звільненням з військової служби у запас.

Статтею 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до абз. 4 п. 12 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, абз. 2 п. 9 Положення про регіональне управління Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.10.2003 року № 173, начальник регіонального управління користується дисциплінарними правами командувача військ оперативного командування Збройних Сил України.

Статтею 67 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що командувач військ оперативного командування, командир корпусу щодо підлеглих прапорщиків (мічманів) користуються правом накладати дисциплінарні стягнення в повному обсязі цього Статуту.

Оскаржуваний наказ начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 31.12.2015 № 840-ос був винесений за результатами службового розслідування, призначеного наказом від 12.12.2015 року № 541 з метою з'ясування обставин щодо наявності в службовому приміщенні грошових коштів у розмірі 41300,00 грн., порядку дотримання персоналом Краматорського прикордонного загону та відділу прикордонної служби «Зайцеве» вимог керівних документів з питань організації та несення служби в КПВВ «Зайцеве» 12.12.2015 року.

Результати службового розслідування були оформлені висновком, затвердженим начальником Східного регіонального управління Державної прикордонної служби 18.12.2015 року.

Як вбачається з матеріалів службового розслідування, в ході його проведення було встановлено, зокрема, наявність в діях ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку, що полягає у порушенні ним ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 3 розділу 5 глави ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 року № 1261.

Зокрема, у висновку службового розслідування зазначено, що ОСОБА_1, виконуючи обов'язки помічника старшого зміни прикордонних нарядів на КПВВ «Зайцеве», 12.12.2015 року не забезпечив належний стан військової дисципліни серед підпорядкованого персоналу, не запобіг несанкціонованого виходу прикордонного наряду «Черговий інформаційно-телекомунікаційної системи» у складі старшого прапорщика ОСОБА_6 за межі КПВВ із залишенням екіпіровки, зброї та боєприпасів без нагляду, послаблення пильності, відволікання від служби, заносу та зберігання не задекларованих коштів в службовому приміщенні, наявністю у ОСОБА_6 особистого мобільного телефону. Відсутність контролю з боку позивача за службою прикордонних нарядів та дотриманням військової дисципліни підтверджується також тим, що підпорядкований по службі ОСОБА_9 ОСОБА_6 в період несення служби всупереч керівним документам мав на службі засоби зв'язку, що не належать до засобів зв'язку Державної прикордонної служби України та не входять до екіпірування, а також мав при собі грошові кошти понад розмір, встановлений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.07.2015 року № 814, що підтверджується матеріалами службового розслідування.

Службове розслідування було призначене і проведене відповідно до норм Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.02.2005 року № 111, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.02.2005 року за № 261/10541.

Зокрема, відповідно до п. п. 13-16 даної Інструкції особи, які проводили службове розслідування, відібрали письмові пояснення у військовослужбовців, дії яких перевірялись, та інших військовослужбовців, які знали чи могли знати про обставини, які досліджувались, а також дослідили документи, що стосувались суті предмета розслідування, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями письмових пояснень, вхідних телеграм Державної прикордонної служби України щодо організації несення служби, витягів з журналів підготовки зміни прикордонних нарядів від ВПС «Зайцеве» та обліку роботи з персоналом ВПС «Зайцеве».

Результати службового розслідування були оформлені та затверджені відповідно до вимог п. п. 18-24 зазначеної Інструкції.

Також відповідно до п. 25 цієї Інструкції начальник Краматорського прикордонного загону 04.12.2015 року провів бесіду з ОСОБА_1, оформлену аркушем бесіди, в якому зазначено, що до позивача доведено про проведення службового розслідування з метою з'ясування обставин щодо наявності у службовому приміщенні грошових коштів, порядку дотримання персоналом Краматорського прикордонного загону та відділу прикордонної служби «Зайцеве» вимог керівних документів з питань організації та несення служби в КПВВ «Зайцеве» 12.12.2015 року та про встановлені результати розслідування.

При цьому, на аркуші бесіди позивач власноручно написав, що заперечень, заяв, клопотань не має та просить врахувати, що перебуває на займаній посаді з 24.11.2015 року і має незначний досвід виконання обовязків на цій посаді.

За результатами службового розслідування комісія, яка його проводила, запропонувала начальнику Краматорського прикордонного загону ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді позбавлення військового звання старший прапорщик із звільненням з військової служби у запас.

А як зазначено, на підставі результатів службового розслідування начальник Краматорського прикордонного загону видав накази від 16.01.2016 року № 12-ос про позбавлення позивача звання прапорщика та № 13-ос про звільнення з військової служби.

В наданих під час судового розгляду справи поясненнях, зокрема, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що визнає свою вину лише в частині відсутності контролю за підпорядкованими військовослужбовцями прикордонного наряду в звязку з тим, що не зміг пояснити походження грошових коштів у ОСОБА_6, стверджуючи при цьому, що про факт походження грошових коштів у розмірі 41300 грн. під час їх виявлення та проведення службового розслідування його ніхто не запитував і про це до завершення перевірки йому не було відомо.

Колегія суддів враховує, що, як зазначено вище, 12.12.2015 року ОСОБА_1 виконував обов'язки помічника старшого зміни прикордонних нарядів на КПВВ «Зайцеве».

А відповідно до п. 3 розділу 5 глави ІІ «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2015 року № 1261, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1391/27836, помічник старшого зміни прикордонних нарядів це прикордонний наряд у складі одного прикордонника, який призначений для виконання окремих завдань з керівництва службою прикордонних нарядів.

Помічник старшого зміни прикордонних нарядів відповідає за безпосередню підготовку та несення служби прикордонними нарядами, використання наявних сил і засобів зміни за призначенням в інтересах охорони державного кордону, процесуальне оформлення правопорушень, які мали місце під час несення служби прикордонних нарядів.

Помічник старшого зміни прикордонних нарядів зобовязаний: здійснювати керівництво безпосередньою підготовкою (зміни) прикордонних нарядів до служби; здійснювати контроль за службою прикордонних нарядів; стежити за дотриманням складом зміни прикордонних нарядів дисципліни; особисто здійснювати збір даних обстановки, постійно знати обстановку на ділянці та вчасно реагувати на її зміни; доповідати старшому зміни прикордонних нарядів про виникнення пошукових, конфліктних (нестандартних) ситуацій, вжиті заходи щодо їх локалізації; забезпечувати готовність до дій адміністративно-оперативної групи, групи реагування; здійснювати заходи з адміністративного провадження та процесуального оформлення адміністративних правопорушень, що мали місце за час несення служби; організовувати доставку затриманих правопорушників до підрозділу, поміщення їх до місця тимчасового тримання, проведення заходів зі встановлення особи затриманого та перевірки її за доступними інформаційними базами (у разі відсутності документів, що підтверджують особу), внесення даних до інформаційних баз, формування справи про адміністративне правопорушення; контролювати дотримання особовим складом зміни прикордонних нарядів заходів безпеки під час несення служби; підтримувати постійну взаємодію сил і засобів, що беруть участь в охороні державного кордону.

Також помічник старшого зміни прикордонних нарядів виконує інші завдання та обовязки, визначені нормативно-правовими актами та актами організаційно-розпорядчого характеру Міністерства внутрішніх справ України та Державної прикордонної служби України.

Тобто відповідно до змісту наведеної норми керівництво та контроль за службою прикордонних нарядів та дотриманням ними дисципліни і заходів безпеки під час несення служби, а також належне знання обстановки на ділянці є безпосереднім і основним обовязком помічника старшого зміни прикордонних нарядів.

Проте, як зазначено вище, під час перевірки в місці несення служби на КПВВ «Зайцеве» та під час проведення службового розслідування було встановлено та зафіксовано (в частині, що стосується позивача) незабезпечення ОСОБА_1 як помічником старшого зміни прикордонних нарядів належного стану військової дисципліни серед підпорядкованого персоналу, а саме: позивач не запобіг несанкціонованому виходу ОСОБА_6 за межі КПВВ із залишенням без нагляду екіпіровки, зброї та боєприпасів; занесення і зберігання в службовому приміщенні КПВВ незадекларованих коштів понад встановлений законодавством максимальний розмір; допустив наявність у ОСОБА_6 особистого мобільного телефону, що заборонено законодавством.

В свою чергу будь-яких належних доказів на спростування зазнаних вище порушень позивач суду не надав.

Зокрема, ОСОБА_1 не спростував факту відсутності чергового інформаційно-телекомунікаційної системи старшого прапорщика ОСОБА_6 на місці несення служби з 11:00 год. до 13:00 год. 12.12.2015 року із залишенням без нагляду екіпіровки, зброї та боєприпасів і даний факт підтверджується також поясненнями самого ОСОБА_6 та інших військовослужбовців, у яких відбирались пояснення під час проведення службового розслідування.

При цьому позивач не надав будь-яких пояснень, яких заходів він вживав для з'ясування місця перебування цього військовослужбовця, причин його відсутності, а також яким чином як особа, відповідальна за контроль дотримання дисципліни підпорядкованими військовослужбовцями, він відреагував на вказане порушення ОСОБА_6 службової дисципліни.

Доводи позивача про те, що про факт походження грошових коштів у розмірі 41300 грн. у ОСОБА_6 під час їх виявлення та проведення службового розслідування його ніхто не запитував і про це до завершення перевірки йому не було відомо, що ставить під сумнів пояснення ОСОБА_6, колегія суддів не бере до уваги, оскільки у власноручно написаному поясненні під час службового розслідування він зазначив, що про факт виявлення коштів у серверному приміщенні йому стало відомо в кінці зміни, а також не надав жодних зауважень чи заперечень з цього приводу після повідомлення йому результатів службового розслідування.

Щодо посилання позивача на ту обставину, що контроль на КПВВ «Зайцеве» здійснюється також за допомогою відеоспостереження, колегія суддів зазначає, що позивач не вказує, які саме обставини могли бути встановлені чи спростовані судом за результатами дослідження запису систем відеоспостереження.

Колегія суддів не бере до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції помилково мотивує його вину відсутністю контролю за наявністю у ОСОБА_6 особистого мобільного телефону, хоч телефон знаходився у нього з дозволу старшого зміни прикордонного наряду КПВВ «Зайцеве» майора ОСОБА_7, оскільки такі твердження позивача не підтверджені будь-якими доказами, в тому числі поясненнями ОСОБА_6 і ОСОБА_7

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача про те, що майор ОСОБА_7 не перевірив виконання військовослужбовцями, які 12.12.2015 року несли службу на КПВВ «Зайцеве», його наказу в частині здачі коштів та мобільних телефонів по прибуттю на пост, оскільки, як зазначено вище, здійснення контролю за дотриманням службової дисципліни військовослужбовцями КПВВ «Зайцеве» належало також до обовязків ОСОБА_10 і можлива відсутність контролю з боку старшого зміни прикордонних нарядів не може бути виправданням неналежного виконання позивачем своїх безпосередніх обовязків.

Щодо доводів позивача про те, що за однин дисциплінарний проступок його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді позбавлення військового звання та звільнення з військової служби, а ОСОБА_8 з більшим обсягом відповідальності і повноважень притягнуто до дисциплінарного стягнення лише у вигляді пониження в посаді, а відносно ОСОБА_6 тільки було складено протоколи про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає, що притягнення до дисциплінарної чи іншої відповідальності має індивідуальний характер, а ступінь вини та вид дисциплінарного стягнення визначається для кожного військовослужбовця окремо.

Колегія суддів не бере до уваги посилання ОСОБА_1 на його службову характеристику, у якій зазначено, зокрема, що він інколи відчував труднощі під час виконання завдань, які потребують організаторських здібностей, що приводило до неналежного контролю за підпорядкованим особовим складом та не завжди справлявся з завданнями, які потребували організаторських здібностей, однак, незважаючи на ці негативні риси та ризики він з відома вищого керівництва виконував обовязки помічника старшого прикордонних нарядів КПВВ «Зайцеве», оскільки це не може бути підставою для його звільнення від відповідальності за допущені порушення, а також відповідно до ст. 11 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» військовослужбовці зобовязані постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов'язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що зазначене вище службове розслідування було призначене і проведене на підставі, в порядку та спосіб, визначені законодавством, а висновки службового розслідування в частині, що стосується ОСОБА_1, є підтвердженими і обґрунтованими, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправними дії Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України і скасування наказу начальника управління від 31.12.2015 року № 840-ос «Про результати службового розслідування» в частині накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення військового звання та звільнення з військової служби не підлягають задоволенню.

Щодо доводів позивача про те, що оскільки відповідно до висновку службового розслідування його вина носить необережну форму та не тягне за собою жодних тяжких наслідків, дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення військового звання та звільнення з військової служби, на його думку є надто суворим і таким, що не відповідає п. 86 Дисциплінарного статут Збройних Сил України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 27 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.02.2005 року № 111, якщо провину військовослужбовця повністю доведено, начальник (командир) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Проаналізувавши зміст наведених вище норм, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що для притягнення до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов'язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

А позбавлення військового звання є одним з видів стягнення, який може бути застосовано за будь-яке невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов'язків, порушення військової дисципліни.

Стаття 86 Дисциплінарного Статуту передбачає, що після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що для притягнення до дисциплінарної відповідальності достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення, а вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.

Позбавлення військового звання є одним із видів стягнення, який може бути застосовано за будь-яке невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов'язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку тощо.

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, Дисциплінарний статут Збройних Сил України не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що з врахуванням наявності підстав для застосування дисциплінарного стягнення, суд не може змінювати його вид, враховувати тяжкість провини та інші обставини, оскільки це відноситься до виключних повноважень особи, що приймає рішення про застосування дисциплінарного стягнення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення військового звання старший прапорщик із звільненням з військової служби у запас було накладене на ОСОБА_1 на підставі, в порядку та спосіб, встановлені законодавством, в звязку з чим оскаржувані накази Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 16.01.2016 року № 12-ос про позбавлення звання, визнання протиправним та скасування наказу від 16.01.2016 року № 13-ос про звільнення з військової служби є правомірними і не підлягають скасуванню.

Також, як правильно зазначив суд першої інстанції, позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від первинних позовних вимог про скасування оскаржуваних наказів, а оскільки судом встановлена правомірність зазначених наказів, то відсутні підстави для задоволення інших позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09 березня 2016 року у справі № 803/143/16 за позовом ОСОБА_1 до Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Краматорського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування наказів, зобовязання вчинити дії, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_11

Ухвала складена в повному обсязі 30.05.2016 року