Справа № 803/1662/14
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" червня 2016 р. м. Київ К/800/22777/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів при секретарі судового засідання за участю представників позивача представників відповідача Зайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г., Корінець Ю.О. Матчук Ю.С., Тарана О.П., Корчинської М.В., Піддубняка А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Ягодинської митниці Міндоходів на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Клеодора-М» до Ягодинської митниці Міндоходів України про скасування рішень про коригування митної вартості товарів, скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Клеодора-М» (далі - ТОВ «Клеодора-М») пред'явило позов до Ягодинської митниці Міндоходів України про скасування рішення про коригування митної вартості від 29 квітня 2014 року № 205000004/2014/000046/2, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29 квітня 2014 року № 205000004/2014/00009.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року апеляційну скаргу ТОВ «Клеодора-М» задоволено.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позовних вимог.

Скасовано рішення Ягодинської митниці Міндоходів про коригування митної вартості від 29 квітня 2014 року № 205000004/2014/000046/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29 квітня 2014 року № 205000004/2014/00009.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції скаржник оскаржив його.

У касаційній скарзі Ягодинська митниці Міндоходів, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що 02 вересня 2013 року між ТОВ «Клеодора-М» та компанією FAVOR INTERNATIONAL, ІNC., (Республіка Панама) укладено договір № 01-09/02 купівлі-продажу кузова до легкового автомобіля AUDI A6, що використовувався, 2000 року випуску (номер кузова WAUZZZ4BZYN054498, тип кузова - універсал, сірого кольору).

28 квітня 2014 року декларантом було ввезено на митну територію України вказаний товар, митну вартість було заявлено на рівні 502,00 Євро (7885,52 грн.).

В підтвердження заявленої митної вартості товару були подані Ягодинській митниці документи, а саме:

- ВМД № 205060000/2014/006633 від 28 квітня 2014 року;

- контракт № 01-09/02 від 02 вересня 2013 року;

- рахунок-фактуру (інвойс) № 2348К від 24 квітня 2014 року;

- специфікацію 2348К від 24 квітня 2014 року;

- уніфіковану митну квитанцію МД-1 серія 20502Ж № 0216936 від 27 квітня 2014 року;

- картку обліку особи яка здійснює операції з товарами № 205/2012/0000447 від 28 листопада 2012 року;

- довідку про проведення декларування валютних цінностей, доходів та майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами від 08 січня 2014 року;

- рішення ДП «Волинського науково-виробничого центру стандартизації, метрології та сертифікації» № 3449с/2-5 від 28 квітня 2014 року;

- рішення ДП «Волинського науково-виробничого центру стандартизації, метрології та сертифікації» № 3449с2-5 від 01 листопада 2011 року;

- заяву 273/621 ТОВ «Клеодора-М» начальнику Ягодинської митниці від 29 квітня 2014 року;

- акт проведення фізичного огляду транспортного засобу № 205060000/2014/006188 від 28 квітня 2014 року;

- ВМД № 205060000/2013/017263 від 09 липня 2013 року;

- ВМД № 205060000/2013/015859 від 25 червня 2013 року;

- висновок про оцінку кузова автомобіля марки AUDI № 2068 від 28 квітня 2014 року;

- висновок № 8546 експертного авторизованого дослідження від 06 грудня 2013 року, зробленого Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз Волинське відділення Міністерства юстиції України;

- копію сторінки із каталогу «SchwackeListe» 4/2014.

Під час здійснення митного контролю, митницею у наданих декларантом документах були виявленні розбіжності та неточності, зокрема відповідно до специфікації № 2348 від 24 квітня 2014 року до контракту № 01-09/02 від 02 вересня 2013 року вартість кузова AUDI A6, що використовувався, 2000 року випуску (номер кузова WAUZZZ4BZYN054498) становила 256 євро, відповідно до висновку № 2068 від 28.04.2014 року вартість цього ж кузова становила 4151,99 грн., а в митній декларації декларант визначив митну вартість кузова за резервним методом у сумі 502 євро, що становить 7889,52 грн.. Також декларантом не було надано декларацію країни відправлення.

В зв'язку із виявленням розбіжностей у наданих документах, митним інспектором Ягодинської митниці шляхом надсилання електронних повідомлень було запропоновано декларанту надати додаткові документи, зокрема документальну інформацію про розрахунок числового значення складових митної вартості товару, визначеної та заявленої декларантом, копію декларації країни відправника.

Декларантом вимоги посадової особи митного органу не було виконано. Того ж дня декларантом було надано лист від 29 квітня 2014 року № 273/621, у якому зазначено, що декларацію країни відправлення надати немає можливості, а розрахунок митної вартості декларант вважає поданим, оскільки ним попередньо митниці подавався висновок експертного автотоварознавчого дослідження Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз та висновок про оцінку кузова автомобіля (висновок експерта №8546 від 06.12.2014 року стосується іншого транспортного засобу).

29 квітня 2014 року Ягодинська митниця Міндоходів прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № 205000004/2014/000046/2, у якому зазначила, що митна вартість товару не може бути визнана у зв'язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для розрахунку числового значення складових митної вартості, а відмова від подання експортної декларації, розрахунку митної вартості не дає змогу визначити митну вартість за методом, обраним декларантом, митну вартість визначено за резервним методом.

Позивачу було відмовлено у митному оформленні товару та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 20500004/2014/00009 від 29 квітня 2014 року.

В подальшому позивачем було оформлено ВМД № 205060000/2014/006813 від 29 квітня 2014 року із коригуванням вартості товару з 7885,52 грн. до 9880,50 грн., за якою товар був випущений у вільний обіг.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог зазначив, що в зв'язку із виявленням митним органом розбіжностей у поданих декларантом документах, у нього виникли обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення декларантом митної вартості товару.

За наявності обґрунтованого сумніву у правильному визначенні митної вартості товару декларантом, суд першої інстанції зазначив, що у відповідача були правові підстави для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, у зв'язку з чим митний інспектор Ягодинської митниці Міндоходів шляхом надсилання електронних повідомлень правомірно запропонував декларанту надати додаткові документи та пояснення для підтвердження митної вартості товару: документальну інформацію про розрахунок числового значення складових митної вартості товару, визначеної та заявленої декларантом, копію декларації країни відправлення.

Декларант не виконав вимоги посадової особи органу доходів і зборів, не надав декларацію країни відправлення товару та документальну інформацію про розрахунок числового значення складових митної вартості товару.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що у зв'язку із неподання декларантом усіх витребуваних документів згідно з переліком, позивачу правомірно було відмовлено у митному оформленні товару за заявленою ним митною вартістю відповідно до вимог пункту 2 частини шостої статті 54, статті 256 Митного кодексу України.

Суд першої інстанції зазначив, що результати процедури консультацій та неприйнятність застосування методів визначення митної вартості товарів, що передують резервному, чітко відображені у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів № 205000004/2014/000046/2 від 14 квітня 2014 року. Приймаючи вказане рішення про коригування митної вартості товару митний орган використав каталог SchwackeListe 2014 SPS-D4/2014, Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджену наказом Мін'юсту та Фонду Держмайна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року (у редакції від 24 липня 2009 року) та практику оформлень такого роду товарів у відповідний період, що є сумісним з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів № 205000004/2014/000046/2 від 29 квітня 2014 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 205000004/2014/00009 від 29 квітня 2014 року прийняті з дотриманням порядку, визначеним Митним кодексом України.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги послався на статті 265-266 Митного кодексу України та зазначив, що у разі незгоди митниці із митною вартістю імпортованого товару, вона зобов'язана провести процедуру консультацій, у ході яких мала б дійти висновків щодо застосування того чи іншого методу визначення митної вартості товарів, при цьому кожний наступний метод застосовується у разі неможливості застосування попереднього із наведенням відповідних аргументів.

Апеляційний суд зазначив, що Ягодинською митницею не було дотримано процедуру обрання методу визначення митної вартості товару, що є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог та визнання протиправними та скасування рішення Ягодинської митниці Міндоходів про коригування митної вартості від 29 квітня 2014 року № 205000004/2014/000046/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29 квітня 2014 року № 205000004/2014/00009.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією суду апеляційної інстанції не погоджується із огляду на наступне.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 51 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом (пункт 1 частини 2 статті 52 Кодексу).

Відповідно до частин 2-4 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

З системного аналізу вказаних статей вбачається, що обов'язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може витребувати додаткові документи.

Як вбачається із матеріалів справи митним органом під час здійснення контролю були виявленні розбіжності, зокрема контракт № 01-09/02 від 02 вересня 2013 року, на виконання якого здійснювалося митне оформлення, укладений між сторонами, що розташовані у різних частинах світу (Республіка Панама і Україна), фактурна вартість кузова до легкового автомобіля марки AUDI, модель А6, 2000 року випуску згідно поданої до митного оформлення специфікації та інвойсу складала 250,00 євро. Та ж вартість заявлена в графі 42 митної декларації №205060000/2015/006633, в якій згідно Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа від 30 травня 2012 року № 651, наводиться фактурна вартість товару у валюті, в якій складені рахунки або інші документи, які визначають вартість товару.

Крім цього, у графі 15 згаданої вище митної декларації, яка була подана декларантом для митного оформлення, країною відправлення/експорту зазначена Панама, хоча, під час розгляду даної справи в судах першої та апеляційної інстанцій представник позивача зазначав, що товар експортований з Європейського Союзу.

Крім цього, в графі 43 митної декларації № 205060000/2014/006633, в якій зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався, зазначено, що розрахунок митної вартості декларантом здійснено за « 6», тобто резервним методом. Про застосування саме резервного методу уповноваженою особою декларанта ТОВ «Клеодора-М» вказано й в графі 6 декларації митної вартості № 205060000/2014/006633.

Висновок Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 8546 від 06 грудня 2013 року стосується кузова марки «MERCEDES BENZ 221» 2011 року виготовлення та надається відсоткове співвідношення вартості нового кузова до вартості нового автомобіля цієї ж марки та моделі, разом з цим декларантом ТОВ «Клеодора-М» 28 квітня 2014 року була подана митна декларація та товаросупровідні документи для здійснення митного контролю та митного оформлення товару «кузов до легкового автомобіля AUDI, модель А6, що використовувався, 2000 р.в., номер кузова:WAUZZZ4BZYN054498, тип кузова-універсал, чорного кольору».

Відповідно до висновку № 2068 від 28.04.2014 року вартість кузова становила 4151,99 грн., а в митній декларації декларант визначив митну вартість кузова за резервним методом у сумі 502 євро, що становить 7889,52 грн.

Оскільки надані декларантом документи містили розбіжності, що унеможливлювали визначити складові митної вартості товару, що заявив декларант, митним органом правомірно було витребувано у нього додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

На вимогу митного органу про надання додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості товару декларантом позивача витребуваних митницею документів надано не було.

Процедура консультацій між митним органом та декларантом була проведена шляхом надіслання електронних повідомлень.

Таким чином, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що митницею обґрунтовано був застосований резервний метод визначення митної вартості.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, відмовивши в задоволенні позовних вимог про скасування рішення про коригування митної вартості від 29 квітня 2014 року № 205000004/2014/000046/2, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29 квітня 2014 року № 205000004/2014/00009, проте судом апеляційної інстанції помилково було скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено.

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Фактичні обставини справи судами першої та другої інстанції встановлено повно і правильно, а тому колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає необхідним постанову суду апеляційної інстанції скасувати, а постанову суду першої інстанції залишити в силі.

Керуючись статтями ст. ст. 220, 221, 226, 230, 232 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Ягодинської митниці Міндоходів задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року скасувати.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: