Справа № 2а/1270/6981/12
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року м. Київ К/9991/79076/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Лисичанську Луганської області Державної податкової служби

на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 15.10.2012

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 29.11.2012

у справі № 2а/1270/6981/2012 Луганського окружного адміністративного суду

за позовом Виробничого об'єднання «Домобудівельник»

до Державної податкової інспекції в м. Лисичанську Луганської області Державної податкової служби (ДПІ)

про визнання протиправними дій, скасування наказу та податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 15.10.2012, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29.11.2012, позов задоволено частково: скасовано податкові повідомлення - рішення від 08.08.2012 № , № .

У касаційній скарзі ДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач не реалізував процесуальне право подати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено у судовому процесі, фактичною підставою для збільшення у податковому обліку позивача сум грошових зобов'язань із податку на прибуток, ПДВ та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, з приводу правомірності яких виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті документальної позапланової невиїзної перевірки від 16.07.2012 № 44/22-13402042/32529475. Згідно з цими висновками позивач порушив норми підпункту 5.2.1 пункту 5.2, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (Закон № 334/94-ВР), підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» (Закон № 168/97-ВР): завищені валові витрати на загальну суму 307260,00 грн. у податковому обліку за 3-й та 4-й квартали 2010 року та податковий кредит із ПДВ на загальну суму 61452,00 грн. у податковому обліку за вересень, жовтень, листопад, грудень 2010 року за нікчемними правочинами з поставки від ТОВ «Нові будівельні технології» товару, у результаті чого занижено податкові зобов'язання з податку на прибуток у загальній сумі 76815,00 грн. у податковому обліку за 3-й та 4-й квартали 2010 року та з ПДВ на загальну суму 61452,00 грн. у податковому обліку за вересень, жовтень, листопад, грудень 2010 року.

За результатами перевірки контролюючим органом стосовно позивача прийняті податкові повідомлення-рішення від 08.08.2012: № - про збільшення грошового зобов'язання із податку на прибуток на 76815,00 грн. за основним платежем та 19203,75 грн. - штрафні (фінансові) санкції (штрафи); № - про збільшення грошового зобов'язання із ПДВ на 61452,00 грн. за основним платежем та 15363,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції (штрафи).

У судовому процесі встановлено, що за наслідками поставки позивачу від ТОВ «Нові будівельні технології» товару (щебеню) за договором поставки від 01.06.2010 № 4-П-0610 вказаний постачальник виписав позивачу податкові накладні, на підставі яких позивач сформував валові витрати та податковий кредит відповідних податкових періодів.

Відповідно до пункту 5.1 ст.5 Закону № 334/94-ВР (втратив чинність з 1 квітня 2011 року, за винятком деяких статей, у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України) валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат, згідно з підпунктом 5.2.1 цієї статті, включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 цієї ж статті визначено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР (втратив чинність з 1 січня 2011 року у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту) (абзац перший підпункту 7.4.5 пункту 7.4 цієї статті).

При цьому законодавцем, безумовно, презумується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів бухгалтерського і податкового обліку, на підставі яких збільшені суми валових витрат та податкового кредиту в податковому обліку.

За змістом наведених норм право платника податків на збільшення валових витрат та на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг) або основних фондів (та/або будування, спорудження останніх), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією сум витрат на придбання товару (послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) в ціні придбання товару (послуг).

Суди попередніх інстанцій на підставі оцінки доказів, приєднаних до справи, а саме: копій рахунків - фактур, податкових накладних, накладних на маршрут або групу товарів, договору від 29.04.2010 № 3/45, за яким Донецька залізниця надавала позивачу послуги з організації перевезень вантажів; платіжних доручень, доказів використання отриманого від ТОВ «Нові будівельні технології» товару у власній господарській діяльності (виробництво бетону), подальшої реалізації виробленого бетону ТОВ «Укренергонафтагаз», - встановили факт поставки позивачу щебеню від ТОВ «Нові будівельні технології» та зробили правильний висновок про правомірність формування позивачем валових витрат та податкового кредиту за наслідками господарських операцій з цим постачальником. Оцінка судами попередніх інстанцій доказів у справі відповідає правилам оцінки доказів, встановленим ст. 86 КАС України. Суди зробили правильний висновок про недоведеність з боку ДПІ на виконання процесуального обов'язку, встановленого нормою частини другої ст. 71 КАС України, правомірності податкового повідомлення-рішення.

Доводи, наведені ДПІ у касаційній скарзі, не спростовують правильність висновку судів першої та апеляційної інстанцій, а відтак відсутні підстави для скасування судових рішень.

У відповідності до частини 2 ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Лисичанську Луганської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 15.10.2012 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 29.11.2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, визначених статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев