Справа № 2а-27/12
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року м. Київ К/800/28289/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09.04.2012р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2012р. у справі № 2а-27/12 за позовом ОСОБА_4 до Мелітопольської міської ради Запорізької області, Управління Держкомзему у м. Мелітополі, треті особи: Мелітопольський міський відділ Запорізької регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру", ОСОБА_5 про скасування рішення та визнання недійсним державного акту, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом про скасування частини рішення Мелітопольської міської ради Запорізької області № 1/15 від 18.06.2010 року 48 сесії 5 скликання Мелітопольської міськради Запорізької області, та про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08.01.2001 року на підставі договору купівлі продажу, укладеному з ОСОБА_5 вона придбала будинок АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці прямокутної форми розмірами 15*39,9 м., загальною площею 598 кв.м. У передбачений законом спосіб вона зареєструвала цей будинок та стала його власником. Суміжним з нею власником житлового будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_5, який у 2010 році приватизував свою земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 1000,0 кв.м. та земельну ділянку для ведення садівництва площею 533,0 кв.м. та йому було видано державні акти на право власності на ці ділянки серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

Позивачка вважає, що приватизація цих земельних ділянок була проведена з порушенням вимог ст.ст.106, 118, 151 Земельного Кодексу України, порядку розроблення проектів землекористування та відведення земельних ділянок, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №677 від 26.05.2004 року. Крім того, в порушення вимог інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності, оскільки вона, ОСОБА_4 не надавала своєї згоди на погодження зовнішніх меж користування земельними ділянками.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09.04.2012р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2012р., в задоволенні позовних вимог відмовлено.

На постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09.04.2012р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2012р. надійшла касаційна скарга ОСОБА_4, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та направлення справи на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 08.01.2001р., ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_4 купила будинок АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці площею 598 кв.м.

Згідно з довідкою №1182, наданою ОСОБА_4 начальником Управління Держкомзему у м.Мелітополі, ОСОБА_4 є землекористувачем земельної ділянки площею 0,0598 га., яка розташована по АДРЕСА_1. Землевласником цієї ділянки є Мелітопольська міська рада. Правовстановлюючі документі на цю земельну ділянку не оформлені.

Згідно з довідкою №1183, наданою ОСОБА_4 начальником Управління Держкомзему у м.Мелітополі, власником земельної ділянки площею 0,0717 га по АДРЕСА_1, цільове призначення якої - ведення садівництва, є Мелітопольська міська рада і у власність або користування ця земельна ділянка не передавалась. Правовстановлюючі документи на цю земельну ділянку не оформлені.

Рішенням Мелітопольської міської ради №1/26 від 30.11.2009 року «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, заява ОСОБА_5 про безоплатну приватизацію земельних ділянок була задоволена та йому надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою на земельній ділянці площею 0,1 га для обслуговування житлового будинку та 0,06 га для ведення садівництва.

15 грудня 2009 року ОСОБА_5 звернувся до начальника Управління Держкомзему у м.Мелітополі з заявою про оформлення та видачу державного акту на право власності на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_2.

Рішенням Мелітопольської міської ради №1/15 від 18.06.2010 року «Про передачу у власність земельних ділянок для обслуговування житлових будинків (присадибні ділянки), ведення садівництва та ведення особистого селянського господарства», заява ОСОБА_5 була задоволена та затверджена технічна документація із землеустрою та передано йому у власність земельна ділянка площею 1 000 кв.м. для обслуговування житлового будинку та 533 кв.м. для ведення садівництва, які розташовані по АДРЕСА_2.

12.10.2010 р. ОСОБА_5 було видано державний акт НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 1 000 кв.м. по АДРЕСА_2 для обслуговування житлового будинку та НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку площею 533 кв.м. за тією ж адресою для ведення садівництва.

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач і звернувся з даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та відмовляючи в задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем у відповідності до положень ст.ст. 10, 12, 24, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», ст.12 Земельного кодексу України, та п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 844 від 05.08.2009 року «Деякі питання реалізації права власності на землю громадянами України», якою затверджено порядок безоплатного оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки.

Судова колегія погоджується з даними висновками судів попередніх інстанцій, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 12 Земельного Кодексу України передбачено, що передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян віднесена до повноважень міських рад.

Пунктом 34 частини 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно до компетенції міських рад віднесено вирішення питань регулювання земельних відносин, які вирішуються виключно на пленарних засіданнях міської ради.

Кабінетом Міністрів України 05 серпня 2009 року прийнято постанову №844 «Деякі питання реалізації права власності на землю громадянами України», якою затверджено порядок безоплатного оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки.

Пунктом 2 цього Порядку визначено перелік документів, які надаються для одержання державного акта на право власності на земельну ділянку громадянами міському голові адресовану територіальному органові Держкомзему заяву про видачу такого акта. Міські голови забезпечують організацію прийому таких заяв у кожному населеному пункті. Пунктом 2 Правил визначений вичерпний перелік таких документів, серед яких не передбачено згоди власника суміжної ділянки на приватизацію суміжної ділянки. Територіальним органам Держкомзему, районним держадміністраціям, органам місцевого самоврядування забороняється вимагати від громадян надання будь-яких інших документів, крім передбачених цим Порядком.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Судами попередніх інстанцій було вірно встановлено, що земельні ділянки площею 1 000 кв.м. та 533 кв.м. по АДРЕСА_2 надавались Мелітопольською міською радою у власність ОСОБА_5 з дотриманням вимог ст.10, 24, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.12 Земельного кодексу України, п.2 постанови Кабінету Міністрів України №844 від 05.08.2009 року.

Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції судом було зобов'язано виконавчий комітет Мелітопольської міської ради призначити комісію по встановленню меж земельних ділянок між домоволодіннями АДРЕСА_2. Комісією було встановлено що межі земельної ділянки по АДРЕСА_2 були встановлені відповідно до земельно-кадастрової документації, виконаної ММВ ЗРФ ДП «Центр державного земельного кадастру». Така документація по земельній ділянці по АДРЕСА_1 відсутня. Крім того, за фактичним землекористуванням встановлено, що згідно з матеріалами інвентарної справи площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 повинна складати 598 кв.м., як це зазначено також у договорі купівлі-продажу будинку, а фактично площа цієї земельної ділянки складає 709 кв.м..

Посилання позивача на те, що вона не надавала згоду на погодження зовнішніх меж земельних ділянок для приватизації ОСОБА_5 своєї ділянки є необґрунтованим, оскільки як зазначалось вище, пунктом 2 порядку безоплатного оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки, затверджених постановою №844 Кабінету Міністрів України від 05 серпня 2009 року «Деякі питання реалізації права власності на землю громадянами України», не передбачено наявність згоди власника суміжної ділянки на приватизацію суміжної ділянки.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 по справі не доведено належними доказами факту порушення оскаржуваним у цій справі рішенням Мелітопольської міськради № 1/15 від 18.06.2010 року її прав на користування земельною ділянкою, що використовується нею для обслуговування належного їй на праві власності житлового будинку АДРЕСА_1, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09.04.2012р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2012р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: