Справа № 826/467/16
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/467/16 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Бужак Н.П. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанси» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанси» до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Національний Кредит» Паламарчука Віталія Віталійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій та рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії та рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Національний Кредит» Паламарчук В.В. про визнання Договору про внесення змін від 30.04.2015 до Депозитного договору № DU1219/2014-1 від 16.05.2014 нікчемним.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції винесено передчасно.

В судове засідання апеляційного суду, призначене на 08.06.2016 сторони не з'явилися. При цьому, представником відповідача 07.06.2016 було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з участю всіх фахівців у інших судових засіданнях. Однак, враховуючи, що жодних доказів участі всіх представників відповідача в інших судових засіданнях та неможливості їх прибуття для розгляду даної справи надано не було, колегія суддів відхилила вказане клопотання та на підставі ст. ст. 41, 197 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС) дійшла висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.05.2014 між ПАТ «Банк Національний Кредит» (Банк) та ТОВ «Факторинг Фінанси» (Вкладник) укладено договір про депозитний вклад «Стандартний» № DU1219/2014-1 строком на 12 місяців + 1 день, відповідно до умов якого Вкладник передає, а Банк приймає на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 20 000 000,00 грн.

Пунктом 2. 2 Договору передбачено строк розміщення депозиту з 16.05.2014 по 16.05.2015 включно.

Згідно п. 2.3 Договору Банк сплачує Вкладнику процентну ставку за користування Депозитом у розмірі 17,00 процентів річних.

Вкладник має право звернутися з проханням про дострокове розірвання Договору і повернення суми Депозиту в робочий день протягом операційного часу, письмово попередивши про це Банк за 10 (десять) робочих днів до бажаної дати повернення суми Депозиту та нарахованих процентів, шляхом подання заяви про дострокове розірвання дії Договору. Датою розірвання Договору вважається дата повернення суми Депозиту та нарахованих процентів (п. 3.7 Договору).

Відповідно до п. 4.4.1 Договору вкладник має право звернутися з проханням про дострокове розірвання Договору і повернення суми депозиту в робочий день протягом банківського операційного часу письмово попередивши по це Банк за 10 робочих днів.

У випадку розірвання цього Договору з ініціативи Вкладника, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 2,0% (два) процента річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку (абз. 3 п. 3. 7 Договору).

30.04.2015 між Банком та Вкладником укладено Договір про внесення змін до Договору про депозитний вклад «Стандартний» DU1219/2014-1 від 16.05.2014, яким змінено п. 3.7 Договору, та викладено його у наступній редакції: «У випадку розірвання цього Договору з ініціативи Вкладника, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 17 % (сімнадцять) процента річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку».

Постановою Правління Національного банку України «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ" до категорії неплатоспроможних» від 05.06.2015 № 358 ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Цього ж дня, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» № 114, на підставі якого, з 08 червня 2015 року розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 08 червня 2015 року по 07 вересня 2015 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Онищука Дмитра Вікторовича.

З 03.07.2015 відповідно до рішення № 126 виконавчої дирекції Фонду, уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків департаменту запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації Паламарчука Віталія Віталійовича.

В подальшому, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Національний Кредит» Паламарчуком В.В. проведено перевірку Договору про внесення змін до Договору про депозитний вклад «Стандартний» DU1219/2014-1 від 16.05.2014 за наслідками якої виявлено, що вказаний договір є нікчемним з підстав, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI від 23.02.2012 (далі - Закон № 4452-VI)

Листом уповноваженої особи Фонду «Щодо встановлення факту нікчемності правочину» від 28.08.2015 позивача повідомлено про те, що після перевірки Договору про внесення змін до Договору про депозитний вклад «Стандартний» DU1219/2014-1 від 16.05.2014 було виявлено, що вказаний договір є нікчемним з підстав, визначених п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI та зазначено про необхідність повернення протягом 3 (трьох) днів з дня отримання повідомлення грошових коштів у розмірі 2 860 273,98 грн за вказаними реквізитами.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що лист не є рішенням суб'єкта владних повноважень в розумінні п. 2 ч. 3 ст. 37 Закону № 4452-VI, сам по собі він не створює жодних прав та обов'язків особі, якій його адресовано, а відтак, визнання його протиправним та скасування жодним чином не може поновити порушені права позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Також суд зазначив, що здійснення банком виплати процентів за ставкою вищою ніж це було передбачено Депозитним договором, шляхом внесенням відповідних змін при обізнаності про дострокове розірвання Договору № DU1219/2014-1 від 16.05.2014 є підставою для визнання договору нікчемним, а тому дії уповноваженої особи Фонду при визнання Договору про внесення змін від 16.05.2015 вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 37 Закону № 4452-VI передбачено, що фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

З аналізу наведених норм вбачається, що уповноважена особа Фонду може вчиняти дії щодо перевірки договорів, укладених з банком, на предмет їх нікчемності, та повідомляти сторони такого договору про його нікчемність.

Нормами Закону № 4452-VI не передбачено прийняття уповноваженою особою Фонду окремого рішення про визнання (виявлення) нікчемного договору. При цьому, повідомлення (а.с. 56) щодо встановлення факту нікчемності правочину від 28.08.2015 не можна вважати рішенням суб'єкта владних повноважень, яке може бути оскаржено до адміністративного суду, так як воно не породжує для позивача жодних правових наслідків та є виключно обов'язковою процедурною вимогою для уповноваженої особою Фонду з метою подальшого застосування наслідків нікчемності відповідного правочину.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову частині вимог про визнання протиправним рішення відповідача про визнання нікчемним спірного договору, так як відповідачем жодного рішення про визнання нікчемним договору не приймалося.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо визнання договору нікчемним, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів вправи, відповідач повідомив позивача про нікчемність договору про внесення змін від 30.04.2015 до Депозитного договору № DU1219/2014-1 від 16.05.2014 на підставі п. 1 ч. 3 ст. 38 , відповідно до якого правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у випадку якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

Відмовляючи у задоволенні позову у цій частині, як зазначено вище, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що банк, володіючи інформацією про дострокове розірвання договору про депозитний вклад «Стандартний» № DU1219/2014-1 від 16.05.2014 та укладаючи відповідний договір про внесення змін до вказаного договору фактично відмовився від власних майнових вимог у розмірі 15% річних від вкладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, у постанові від 27 квітня 2016 року по справі №910/1335/16 Київський апеляційний господарський суд зробив висновок про те, що підстави для визнання нікчемною додаткової угоди від 30.04.2015. Апеляційний суд у даному рішенні також зазначив, що виплата Банком відсотків за користування депозитом з розрахунку 17% річних є належним виконанням Банком своїх зобов'язань за депозитним договором, і не може вважатись відмовою Банку від власних майнових вимог

Таким чином, питання нікчемності договору від 30.04.2015 про внесення змін до депозитного договору № DU1219/2014-1 від 16.05.2014 не доказується при розгляді даної справи, так як існує рішення, що набрало законної сили про ті самі обставини та щодо тих самих осіб.

За таких обставин, відповідач дійшов необґрунтовано висновку про нікчемність договору від 30.04.2015 про внесення змін до депозитного договору № DU1219/2014-1 від 16.05.2014, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправними дій щодо визнання вказаного договору нікчемним є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав на задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій необґрунтованими.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини в справі, порушено норми матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 березня 2016 року в частині позовних вимог про визнання протиправними дій щодо визнання нікчемним договору, а позов у цій частині задовольнити.

Враховуючи часткове задоволення позову, апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 94 КАС, дійшов висновку про можливість присудження на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача половини сплаченого позивачем судового збору - 1 447 грн ((1378+1516)/2)).

Керуючись ст.ст. 41, 160, 197, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанси» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 березня 2016 року скасувати в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо визнання нікчемним договору.

У скасованій частині прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Національний Кредит» Паламарчук В.В. про визнання нікчемним договору від 30.04.2015 про внесення змін до депозитного договору № DU1219/2014-1 від 16.05.2014.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Фінанси» за рахунок бюджетних асигнувань уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Національний Кредит» Паламарчука Віталія Віталійовича сплаченого судового збору у розмірі 1 447 (одна тисяча чотириста сорок сім) грн.

Рішення набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Н.П. Бужак

Суддя Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Бужак Н.П.

Сорочко Є.О.