Справа № П/811/3451/15
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2016 рокусправа № П/811/3451/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В..

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Головного управління ДФС України у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року у справі №811/3451/15 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС України у Кіровоградській області про визнання протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

08 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Кіровоградській області щодо нездійснення йому компенсації суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 36 968.47 грн., що утримана з грошової компенсації за невикористані дні відпусток; у 1999 році за 20 діб, у 2000 році за 18 діб, у 2001 році за 15 діб, у 2012 році за 16 діб, у 2003 році за 20 діб, у 2004 році за 24 доби, у 2005 році за 20 діб, у 2007 році за 25 діб, у 2008 році за 25 діб, у 2009 році за 27 діб, у 2010 році за 15 діб, у 2011 році за 30 діб, у 2012 році за 29 діб, у 2013 році за 29 діб, у 2014 році за 25 діб та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби;

- стягнути з Головного управління ДФС у Кіровоградській області на його користь компенсацію суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 36 968.47 грн., що утримана з грошової компенсації за невикористані дні відпусток; у 1999 році за 20 діб, у 2000 році за 18 діб, у 2001 році за 15 діб, у 2012 році за 16 діб, у 2003 році за 20 діб, у 2004 році за 24 доби, у 2005 році за 20 діб, у 2007 році за 25 діб, у 2008 році за 25 діб, у 2009 році за 27 діб, у 2010 році за 15 діб, у 2011 році за 30 діб, у 2012 році за 29 діб, у 2013 році за 29 діб, у 2014 році за 25 діб та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року адміністративний позов задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Кіровоградській області щодо нездійснення позивачу компенсації суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 36 968.47 грн., що утримана з грошової компенсації за невикористані дні відпусток; у 1999 році за 20 діб, у 2000 році за 18 діб, у 2001 році за 15 діб, у 2012 році за 16 діб, у 2003 році за 20 діб, у 2004 році за 24 доби, у 2005 році за 20 діб, у 2007 році за 25 діб, у 2008 році за 25 діб, у 2009 році за 27 діб, у 2010 році за 15 діб, у 2011 році за 30 діб, у 2012 році за 29 діб, у 2013 році за 29 діб, у 2014 році за 25 діб та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби;

- стягнуто з Головного управління ДФС у Кіровоградській області на користь позивача компенсацію суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 36 968.47 грн., що утримана з грошової компенсації за невикористані дні відпусток; у 1999 році за 20 діб, у 2000 році за 18 діб, у 2001 році за 15 діб, у 2012 році за 16 діб, у 2003 році за 20 діб, у 2004 році за 24 доби, у 2005 році за 20 діб, у 2007 році за 25 діб, у 2008 році за 25 діб, у 2009 році за 27 діб, у 2010 році за 15 діб, у 2011 році за 30 діб, у 2012 році за 29 діб, у 2013 році за 29 діб, у 2014 році за 25 діб та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління ДФС у Кіровоградській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач на час отримання компенсації за невикористані відпусти та одноразової допомоги при звільненні зі служби вже був звільнений на підставі Наказу від 11.03.2015 року №19-о, відтак був не службовою, а фізичною особою, на яку не розповсюджується дія п. 168.5 ст. 168 ПК України в частині проведення повної компенсації податку з доводів фізичних осіб.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

12.03.2015 року ОСОБА_1, полковник податкової міліції, заступник начальника штабу оперативного управління Головного управління Міндоходів У Кіровоградській області, був звільнений з органів податкової міліції у відставку на підставі Наказу ГУ ДФС у Кіровоградській області від 11.03.2015 року №19-о.

У зв'язку зі звільненням зі служби протягом квітня - травня позивачу була виплачена грошова компенсація за невикористані дні відпусток; у 1999 році за 20 діб, у 2000 році за 18 діб, у 2001 році за 15 діб, у 2012 році за 16 діб, у 2003 році за 20 діб, у 2004 році за 24 доби, у 2005 році за 20 діб, у 2007 році за 25 діб, у 2008 році за 25 діб, у 2009 році за 27 діб, у 2010 році за 15 діб, у 2011 році за 30 діб, у 2012 році за 29 діб, у 2013 році за 29 діб, у 2014 році за 25 діб та одноразова грошова допомога при звільненні у розмірі 224 723.26 грн., з яких було утримано 36 968.47 грн. податку на доходи фізичних осіб.

Компенсація суми податку на доходи фізичних осіб розмірі 36 968.47 грн. за зазначених вище виплат не була сплачена позивачу, у зв'язку з чим, він звернувся із письмовою вимогою до ГУ ДФС у Кіровоградській області про виплату йому належних сум у повному обсязі.

Листом від 06.11.2015 року ГУ ДФС у Кіровоградській області відмовило позивачу у проведенні виплат, оскільки після звільнення зі служби в податковій міліції фізична особа - платник податку не виконує обов'язки несення служби, то законні підстави для компенсації податку з доходів фізичних осіб - відсутні.

Вважаючи відмову відповідача в проведенні компенсації утриманої суми податку на доходи фізичних осіб у розмірі 36 968.47 грн. протиправною, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що право на отримання виплат за невикористані дні відпусток та одноразову допомогу позивач набув як службова особа, відтак у ГУ ДФС у Кіровоградській області виник обов'язок щодо компенсації утриманого податку з доходів фізичних осіб.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України передбачено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв'язку з виконанням обов'язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Отже, вказаною нормою права визначено, що отриманий з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат податок на доходи фізичних осіб, спрямовується виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів, зокрема, військовослужбовців. Тобто, військовослужбовець має право на отримання суми компенсації втраченого доходу у зв'язку із утриманням з грошового забезпечення сум податку на доходи фізичних осіб.

Згідно ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України. Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно ч.1 ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. N 44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу (надалі Порядок)

Відповідно до п.2 вказаного Порядку грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця або є особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Держспецзв'язку, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції.

Згідно п.3 Порядку 3. Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв'язку з виконанням ними своїх обов'язків під час проходження служби, що пов'язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб"

Вказані положення кореспондуються з пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України, де зазначено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв'язку з виконанням обов'язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Відповідно до частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Військовослужбовці - громадяни України, які проходять дійсну військову службу у складі Збройних сил України та інших військ відповідно до Закону України.

До військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці строкової служби і військової служби за контрактом Збройних сил України, прикордонних військ України, Служби безпеки України, військ цивільної оборони, а також інших військових формувань, створених відповідно до законодавства України, військовослужбовці жінки, курсанти військово-навчальних закладів.

До військовослужбовців відносять, зокрема, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач на день звільнення був військовослужбовцем. Виплата йому одноразової грошової допомоги повинна була здійснюватися у зв'язку зі звільненням у відставку. На день виключення його зі списків особового складу позивачу повинні були виплатити одноразову грошову допомогу, компенсацію за невикористані відпустки, та здійснити перерахування рівноцінної компенсації утриманого податку військовослужбовцям.

Проте, 12.03.2015р., у день звільнення позивача зі служби, йому не були виплачені, ні одноразова грошова допомога, компенсація за невикористані відпустки, ні рівноцінна компенсація утриманого податку військовослужбовцям. Виплата одноразової грошової допомоги, компенсації за невикористані відпустки була здійснена не своєчасно, не в день звільнення, а протягом квітня-травня 2015 року, а рівноцінна компенсація утриманого податку військовослужбовцям взагалі не була виплачена.

З урахуванням вищенаведених обставин та приймаючи до уваги вищезазначені норми закону, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції є вірними, що відповідач протиправно не виплатив позивачу рівноцінну компенсацію утриманого податку військовослужбовця, яка передбачена пунктом 168.5 ст.168 ПК України, і виплачується у зв'язку і в день виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.

Суд апеляційної інстанції доводи ГУ ДФС у Кіровоградській області з приводу того, що позивач після звільнення з військової служби перестав вважатися військовослужбовцем, отже, повинен сплачувати податки вважає безпідставними, оскільки несвоєчасна виплата позивачу одноразової грошової допомоги та компенсація за невикористані відспутки (не в день звільнення та проведення перерахунку) сталася з вини самого відповідача, при цьому грошові виплати з яких утримано суму податку нараховано 12.03.2016 року - в день звільнення позивача, (а.с.10).

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції прийнято постанову у відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для вирішення справи по суті позовних вимог, відтак підстави для зміни або скасування оскаржуваної постанови - відсутні.

Керуючись ст.195, ст.196, 198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС України у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 січня 2016 року у справі №811/3451/15 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко