Справа № 812/249/16
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 червня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/249/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Борзаниці С.В.,

за участю секретаря - Жданової Г.Є.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старобільської районної державної адміністрації в особі структурного підрозділу - Служби у справах дітей Старобільської РДА про визнання незаконною відмови, викладеної у висновках від 18.09.2015 № 602, від 29.10.2015 № 678, та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Старобільської районної державної адміністрації в особі структурного підрозділу - Служби у справах дітей Старобільської РДА (далі - Відповідач), в якому після уточнення просила:

визнати незаконною відмову Відповідача, викладену у висновку від 18.09.2015 № 602 про недоцільність взяття на облік потенційних опікунів/піклувальників та недоцільність встановлення опіки/піклування ОСОБА_1;

зобов'язати Відповідача зареєструвати ОСОБА_1 в журналі обліку потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів із занесенням даних про неї до Єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім'ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, на підставі заяви ОСОБА_1 від 05.08.2015;

визнати незаконною відмову Відповідача, викладену у висновку від 29.10.2015 № 678 про відмову ОСОБА_1 у взятті на облік кандидатів в усиновлювачі;

зобов'язати Відповідача поставити ОСОБА_1 на облік кандидатів в усиновлювачі та Єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім'ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, на підставі заяви ОСОБА_1 від 19.10.2015

Позовні вимоги обґрунтовано таким.

05.08.2015 Позивач звернулася до Відповідача із заявою, в якій висловила бажання взяти під опіку дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування, а саме: хлопчика віком 9-14 років, та прохання взяти її на облік потенційних опікунів/піклувальників. Разом із заявою відповідно до «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 (далі за текстом - Порядок № 866), були надані передбачені пунктом 40 вказаного Порядку документи.

18.09.2015 Позивач отримала за № 602 Висновок про недоцільність взяття на облік потенційних опікунів/піклувальників та недоцільність встановлення опіки/піклування ОСОБА_1 (далі за текстом - Висновок № 602) з посиланням на:

- відсутність довідки про доходи Позивача або декларації про її доходи як доходи потенційного кандидата в опікуни/піклувальники;

- перевищення 12-місячного терміну з дати видачі довідки Луганського обласного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді ( далі за текстом - ЛОЦСССДМ) № 114/436 про проходження курсу навчання кандидата в прийомні батьки ОСОБА_1;

- перевищення 12-місячного терміну з дати видачі рекомендації ЛОЦСССДМ № 114/428 про включення ОСОБА_1 як кандидата в прийомні батьки до Єдиного банку даних;

- враховано минулий досвід виховання та спільного проживання у родині ОСОБА_1 дитини, позбавленої батьківського піклування - ОСОБА_4;

- факти потрапляння до лікарні хворого на цукровий діабет ОСОБА_5 під час його проживання у прийомній сім'ї ОСОБА_1;

- те, що наявність всіх документів, зазначених у п. 40 Порядку № 866, є лише передумовою, а не виключно підставою для встановлення опіки.

Позивач вважає Висновок № 602 таким, який порушує її право бути опікуном, передбачене ст. 244 СК України, виходячи з наступного:

· довідка про доходи не подавалася, оскільки на момент подання заяви ОСОБА_1 знаходилася у декретній відпустці та отримувала щомісячну допомогу при народженні 3-ї дитини, тому надала довідку про доходи чоловіка, яка об'єктивно відображала доходи родини;

· перевищення вище вказаних 12-місячних строків не порушує п. 40 Порядку № 866 в частині строку дії документів, оскільки вказані довідка та рекомендація ЛОЦСССДМ мають безстроковий характер, та отримання цих документів повторно, як і повторне проходження навчання кандидатів в опікуни, не передбачено діючим законодавством, що також підтверджується копією листа ЛОЦСССДМ за № 505 від 16.12.2015;

· минулий досвід виховання та спільного проживання у родині Позивача на базі створення прийомної сім'ї дитини, позбавленої батьківського піклування, не є законодавчо визначеною підставою для відмови у взятті на облік потенційних опікунів/піклувальників;

· факти потрапляння до лікарні хворого на цукровий діабет ОСОБА_5 під час його проживання у прийомній сім'ї ОСОБА_1 не свідчать про те, що це мало місце з вини Позивача, та не є законодавчо встановленою підставою для відмови;

· посилання Відповідача на те, що наявність всіх документів, зазначених у п. 40 Порядку № 866, є лише передумовою, а не виключно підставою для встановлення опіки, є помилковим та таким, що суперечить діючому законодавству, оскільки згідно ч. 3 ст. 244 СК України не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, вказані в ст. 212 СК України.

Позивач вважає, що виключними підставами для відмови у взятті на облік потенційних опікунів/піклувальників є підстави, зазначені у ст. 212 СК України.

На думку Позивача, підстав, визначених ст. 212 СК України, для відмови ОСОБА_1 у взятті на облік потенційних опікунів не було, у зв'язку з чим відповідно до п. 41 Порядку № 866 Відповідач повинен був зареєструвати її у відповідному журналі та занести до відповідного банку даних.

19.10.2015 Позивач звернулась до Відповідача із заявою про взяття її на облік кандидатів в усиновлювачі, в якій висловила бажання усиновити дитину-сироту, хлопчика віком 13 років. До заяви було додано всі необхідні документи, передбачені пунктом 22 «Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 № 905 (далі за текстом - Порядок № 905).

29.10.2015 Позивач отримала за № 678 Висновок про відмову ОСОБА_1 у взятті на облік кандидатів в усиновлювачі (далі за текстом - Висновок №678), в якому Відповідач посилався на минулий досвід виховання та спільного проживання у родині ОСОБА_1 на базі створення прийомної сім'ї дитини, позбавленої батьківського піклування, - ОСОБА_5, факт закриття прийомної сім'ї за ініціативою ОСОБА_1, факти потрапляння до лікарні хворого на цукровий діабет ОСОБА_5 під час його проживання у прийомній сім'ї ОСОБА_1, лист від 28.09.2015 Луганського обласного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді щодо небезпечності для здоров'я встановлення опіки над дитиною, позбавленою батьківського піклування, ОСОБА_5 громадянкою ОСОБА_1, факти відмови комісії Старобільської РДА з питань захисту прав дитини щодо влаштування до родини ОСОБА_1 дитини, позбавленої батьківського піклування - ОСОБА_5

Позивач вважає вказаний Висновок необґрунтованим з огляду на те, що Служба у справах дітей розглядала заяву від 19.10.2015 у контексті відношення позивача до ОСОБА_5 та перебування останнього на вихованні у прийомній сім'ї позивача у період з 15.05.2014 по 13.08.2014, тоді як Позивач у зазначеній заяві не вказувала про намір усиновити конкретну дитину - ОСОБА_5

Вичерпний перелік підстав відмови у взятті на облік кандидатів в усиновлювачі визначений пунктом 26 Порядку № 905. У Висновку № 678 відсутнє посилання на будь-яку з причин, вказаних в пункті 26 вказаного Порядку як на підставу для відмови у взятті на облік позивача в якості кандидата в усиновлювачі.

Позивач зазначила, що закриття прийомної сім'ї за її ініціативою не порушує вимог Сімейного кодексу України, це право позивача, передбачене пунктом 5 Договору № 28 від 15.05.2014 про влаштування прийомної дитини ОСОБА_5 на виховання та спільне проживання у прийомній сім'ї ОСОБА_6 та ОСОБА_1

Підтвердженням того, що зі сторони позивача під час існування прийомної сім'ї не було допущено фактів невиконання або неналежного виконання обов'язків щодо прийомної дитини, вважає: 1) постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.07.2015, якою скасовано розпорядження голови Старобільської РДА від 26.09.2014 № 307, де підставою закриття прийомної сім'ї вказано «невиконання прийомними батьками обов'язків щодо належного виховання, розвитку та утримання прийомної дитини, ОСОБА_5», 2) адресований Службі у справах дітей лист Старобільського РВ ГУ МВС України в Луганській області від 22.10.2014 № 65/21/12818, згідно якого за результатами перевірки в діях ОСОБА_1 та ОСОБА_6 відсутні об'єктивні дані, які вказували б на наявність фактів неналежного виконання батьківських обов'язків.

Крім того, Комісія Старобільської РДА не мала повноважень та підстав вирішувати питання щодо влаштування в родину позивача дитини-сироти ОСОБА_5, тому що, по-перше, ця дитина не знаходиться на обліку у Старобільському районі, по-друге, позивач не зверталася в Старобільську РДА за наданням висновку про доцільність влаштування у її родину ОСОБА_5

До того ж, згідно змісту ст. 212 Сімейного кодексу України, позивач за наданими разом з заявою від 19.10.2015 до Служби у справах дітей документами, не відноситься до переліку осіб, які не можуть бути усиновлювачами, а навпаки - згідно положень ст. 211 Сімейного кодексу України, відповідає критеріям, передбаченим цією статтею для осіб, які можуть бути усиновлювачами.

Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити.

Представник Відповідача позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову (а.с.62-71). Зокрема, зазначив, що оскаржуваний висновок підготовлено об'єктивно та в рамках чинного законодавства. Позивач зарекомендувала себе як непостійний в своїх намірах кандидат на усиновлення чи опіку/піклування. Згідно з розпорядженням голови Старобільської РДА від 15.05.2014 № 195 у Старобільському районі була створена прийомна сім'я на базі родини ОСОБА_6 та ОСОБА_1, та у яку з 15.05.2014 на виховання та спільне проживання була влаштована малолітня дитина, позбавлена батьківського піклування, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 були обізнані про особливі потреби дитини, яка хворіє на тяжку форму цукрового діабету, проте через три тижні після влаштування дитини у родину, на початку червня 2014 року, внаслідок порушення розкладу дня, порушення дієти і несвоєчасного прийому інсуліну, ОСОБА_5 потрапив у критичному стані до лікарні. Прийомні батьки не виконували рекомендацій лікарів та спеціалістів у справах дітей, дитина за час проживання у прийомній сім'ї ще двічі у важкому стані потрапляла до лікарні.

06.08.2014 подружжя ОСОБА_1 за власним бажанням написали заяву до органу опіки та піклування Старобільської РДА, в якій повідомили, що за життя та здоров'я дитини не мають можливості нести відповідальність, та просили зняти її з них. 11.08.2014 ОСОБА_1 написали ще одну заяву з проханням припинити дію договору про влаштування прийомної дитини ОСОБА_5 на виховання та спільне проживання та просили вивести його з сім'ї у зв'язку з тяжким станом здоров'я дитини та неможливістю забезпечення повноцінного медичного догляду.

Заяву ОСОБА_1 було розглянуто 13.08.2014 на засіданні комісії Старобільської РДА з питань захисту прав дитини, вирішено вивести дитину з родини та вирішити питання щодо його подальшого влаштування, і відповідно до розпорядження голови Старобільської РДА від 13.08.2014 № 268 розпорядження про створення прийомної сім'ї на базі родини ОСОБА_1 та влаштування до неї дитини ОСОБА_5 було визнано таким, що втратило чинність у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння між прийомними батьками та прийомною дитиною, припинено дію договору «Про влаштування прийомної дитини ОСОБА_5 на виховання та спільне проживання в сім'ї ОСОБА_6 та ОСОБА_1.».

Через три тижні після закриття прийомної сім'ї подружжя ОСОБА_1 звернулося до Служби у справах дітей Старобільської РДА з заявою про повернення їм на виховання ОСОБА_5 Після отримання обґрунтованої відмови ОСОБА_1 почали надсилати скарги до різних установ, і 26.09.2014 з метою розгляду та з'ясування всіх фактів, викладених у цих скаргах, за участю ОСОБА_1 відбулося засідання комісії Старобільської РДА з питань захисту прав дитини, на якому було вирішено клопотати перед головою Старобільської РДА про внесення змін до розпорядження голови Старобільської РДА від 13.08.2014 № 268 в частині підстав, які призвели до закриття прийомної сім'ї ОСОБА_1. Відповідно до розпорядження голови Старобільської РДА від 26.09.2014 № 307 внесені зміни до розпорядження від 13.08.2014 № 268, - в абзаці першому слова «відсутністю взаєморозуміння між прийомними батьками та прийомною дитиною» замінено словами «невиконання прийомними батьками обов'язків щодо належного виховання, розвитку та утримання прийомної дитини, ОСОБА_5».

Подружжя ОСОБА_1 звернулося до суду, і постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.07.2015 розпорядження голови Старобільської РДА від 26.09.2014 № 307 було скасовано.

Нові заяви ОСОБА_1 були розглянуті 15.09.2015 на засіданні комісії Старобільської РДА з питань захисту прав дитини, на яку не з'явились запрошені ОСОБА_1. Члени комісії були проти повернення до родини ОСОБА_1 дитини. Комісія прийшла до висновків, що саме досвід попереднього виховання дитини, позбавленої батьківського піклування, під час її проживання у сім'ї ОСОБА_1, має суттєве значення, в той час як спілкування з хлопчиком за допомогою телефонного зв'язку та відвідання його у дитячому державному закладі не можуть свідчити про встановлення сприятливих стосунків між ОСОБА_1 та дитиною. Також членами комісії був детально проаналізований звіт центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про підсумки соціального супроводження прийомної сім'ї, яка була створена та функціонувала з 15.05.2014 по 13.08.2014 на базі родини ОСОБА_1, зокрема, погрози ОСОБА_1 дитині: «якщо ти будеш так себе вести, то поїдеш назад до інтернату», очікування від дитини вдячності за наданий їй шанс виховуватися в родині, неприйняття іншої точки зору щодо виховання дитини, неготовність до співпраці із соціальними службами та ін.

Ухвалюючи рішення про відмову у влаштуванні до сім'ї ОСОБА_1 малолітнього ОСОБА_5, орган опіки та піклування враховував особисті стосунки, які склалися між прийомними батьками та дитиною протягом майже трьох місяців проживання хлопчика разом з ними - непорозуміння, неспроможність ОСОБА_1 контролювати поведінку дитини, бажання ОСОБА_1 зняти з себе відповідальність за життя та здоров'я дитини, яке вони висловили у письмовій формі. У зв'язку з тим, що за станом здоров'я ОСОБА_5 потребує постійного контролю з боку медиків, а також беручи до уваги той факт, що проживаючи в сім'ї ОСОБА_1, дитина була тричі госпіталізована до лікарні у важкому стані, при цьому прийомні батьки ОСОБА_1 у своїй заяві намагалися зняти з себе відповідальність за здоров'я та життя дитини, вимагали негайно закрити прийомну сім'ю, було прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 у наданні висновку про доцільність встановлення опіки/піклування ОСОБА_1 над хлопчиком віком 9-14 років та про взяття ОСОБА_1 на облік потенційних опікунів/піклувальників; відмовити у тимчасовому влаштуванні до родини ОСОБА_1 дитини, позбавленої батьківського піклування ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

На підставі викладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що охорона дитинства - це система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав.

Згідно статті 24 Закону України «Про охорону дитинства» (утримання і виховання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, та безпритульних дітей) діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, повинні бути передані на усиновлення або влаштовані на виховання в сім'ї громадян (під опіку чи піклування, в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу), у будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки-інтернати на повне державне утримання. Таким дітям створюються необхідні умови для всебічного і гармонійного розвитку, підготовки до самостійного життя та праці.

Усиновлення допускається виключно в інтересах дитини України відповідно до закону.

Порядок передачі дітей на усиновлення, а також здійснення контролю за умовами їх проживання і виховання в сім'ях усиновителів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 212 Сімейного кодексу України визначені наступні положення.

1. Не можуть бути усиновлювачами особи, які:

1) обмежені у дієздатності;

2) визнані недієздатними;

3) позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені;

4) були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім'ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини;

5) перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері;

6) зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами;

7) не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу);

8) страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я;

9) є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини;

10) були засуджені за злочини проти життя і здоров'я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів;

11) за станом здоров'я потребують постійного стороннього догляду;

12) є особами без громадянства;

13) перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем.

2. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини.

Згідно з частиною першою статті 215 Сімейного кодексу України облік осіб, які бажають усиновити дитину, ведеться відділами та управліннями районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських, районних у містах рад, на які покладається безпосереднє ведення справ щодо опіки та піклування, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері сім'ї та дітей, структурними підрозділами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а також центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 243 Сімейного кодексу України визначено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування.

Відповідно до статті 244 Сімейного кодексу України (особа, яка може бути опікуном, піклувальником дитини) визначено, що:

1. Опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа.

2. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

3. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу.

Статтею 56 Цивільного кодексу України встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Права та обов'язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 1 Положення про службу у справах дітей Старобільської районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови райдержадміністрації від 30.10.2007 № 486, Служба у справах є структурним підрозділом Старобільської районної держадміністрації, який утворюється головою районної держадміністрації, підзвітний та підконтрольний голові районної держадміністрації та службі у справах дітей Луганської обласної держадміністрації (а.с.73-75).

Згідно з п. 1 Положення про сектор опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей Старобільської райдержадміністрації, затвердженого розпорядженням голови райдержадміністрації від 24.11.2008 № 704, сектор опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей Старобільської райдержадміністрації є структурним підрозділом служби у справах дітей Старобільської районної держадміністрації, який утворюється головою райдержадміністрації, підзвітний та підконтрольний голові райдержадміністрації та начальнику служби у справах дітей районної держадміністрації (а.с.71-79).

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 затверджений «Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини»

Загальною частиною Порядку № 866 визначено, що цей Порядок визначає механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини.

Терміни, що використовуються у цьому Порядку, застосовуються у значеннях, наведених у Законах України "Про охорону дитинства", "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", "Про соціальні послуги" і "Про соціальну роботу з сім'ями, дітьми та молоддю".

Пунктом 40 Порядку № 866 визначено, що особа, яка виявила бажання взяти на виховання в сім'ю дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування, подає службі у справах дітей за місцем свого проживання:

- заяву (від подружжя приймається спільна заява, підписана обома подружжями);

- довідку про доходи за останні шість місяців або копію декларації про доходи, засвідчену в установленому порядку;

- документ, що підтверджує право власності або користування житловим приміщенням;

- копію свідоцтва про шлюб (для осіб, які перебувають у шлюбі);

- довідку про проходження курсу навчання з виховання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і рекомендацію центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді щодо включення кандидатів до єдиного банку даних;

- копію паспорта;

- висновок про стан здоров'я заявника, складений за формою згідно з додатком 5;

- довідку від нарколога та психіатра для осіб, які проживають разом із заявниками;

- довідку про наявність чи відсутність судимості для кожного заявника, видану органами внутрішніх справ за місцем проживання заявника;

- письмову згоду всіх повнолітніх членів сім'ї, що проживають разом з особою, яка бажає взяти дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування, під опіку, піклування, утворити прийомну сім'ю або на власній житловій площі - дитячий будинок сімейного типу, засвідчену нотаріально або написану власноручно в присутності посадової особи, яка здійснює прийом документів, про що робиться позначка на заяві із зазначенням прізвища, ім'я, по батькові, підпису посадової особи та дати.

Строк дії документів, зазначених у цьому пункті, становить дванадцять місяців з дати видачі.

Згідно пункту 41 Порядку № 866 служба у справах дітей за місцем проживання особи, яка виявила бажання взяти на виховання в сім'ю дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, з урахуванням результатів навчання у центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді:

- приймає документи, зазначені у пункті 40 цього Порядку;

- реєструє осіб у журналі обліку потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, що ведеться за формою згідно з додатком 6;

- вносить відомості про осіб до єдиного банку даних;

- протягом 10 днів після отримання заяви складає акт обстеження житлово-побутових умов згідно з додатком 9, який додається до документів;

- готує висновок про доцільність (недоцільність) встановлення опіки, піклування та відповідність її/його інтересам дитини.

Пунктом 42 Порядку № 866 встановлено, що опіка, піклування над дитиною встановлюється рішенням районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради за наявності документів, зазначених у пункті 40 цього Порядку, або судом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 № 905 затверджений Порядок провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей (далі - Порядок № 905).

Відповідно до пункту 22 Порядку № 905 громадяни України, які бажають усиновити дитину, звертаються з письмовою заявою про взяття їх на облік кандидатів в усиновлювачі до служби у справах дітей за місцем проживання. Заява може бути написана в присутності працівника служби у справах дітей та засвідчена ним. У разі коли одне з подружжя не може особисто з'явитись до служби у справах дітей для написання заяви, його заяву, засвідчену нотаріально, може подати дружина (чоловік).

До заяви додаються такі документи:

1) копія паспорта або іншого документа, що посвідчує особу;

2) довідка про заробітну плату за останні шість місяців або копія декларації про доходи за попередній календарний рік, засвідчена органами ДФС.

У разі коли усиновлювачами є сімейна пара, довідку про заробітну плату за останні шість місяців або копію декларації про доходи за попередній календарний рік, засвідчену органами ДФС, може подавати один із подружжя, який має постійний дохід;

3) копія свідоцтва про шлюб, укладений в органах реєстрації актів цивільного стану, якщо заявники перебувають у шлюбі;

4) висновок про стан здоров'я кожного заявника, складений за формою згідно з додатком 3;

5) засвідчена нотаріально письмова згода другого з подружжя на усиновлення дитини (у разі усиновлення дитини одним з подружжя), якщо інше не передбачено законодавством;

6) довідка про наявність чи відсутність судимості для кожного заявника, видана органами внутрішніх справ за місцем проживання заявника;

7) копія документа, що підтверджує право власності або користування житловим приміщенням.

Копії документів, зазначених у підпунктах 1, 3 і 7 цього пункту, засвідчуються працівником служби у справах дітей, який здійснює приймання документів.

У разі усиновлення дитини одним із подружжя висновок про стан здоров'я та довідка про наявність чи відсутність судимості подаються кожним з подружжя.

Заява вважається поданою, якщо до неї додані всі документи, зазначені в цьому пункті. Витребування у заявників документів, не зазначених у цьому пункті, не допускається.

Строк дії документів становить один рік з дня їх видачі, якщо інше не передбачено законодавством.

Пунктом 24 Порядку № 905 визначено, що служба у справах дітей протягом 10 робочих днів після надходження заяви та всіх документів, зазначених у пункті 22 цього Порядку:

· перевіряє документи на відповідність вимогам законодавства;

· проводить бесіду із заявниками, з'ясовує мотиви усиновлення, ставлення до виховання дітей. У разі коли усиновлення здійснюється одним із подружжя, з'ясовуються причини, з яких другий з подружжя не бажає бути усиновлювачем, та його ставлення до намірів дружини (чоловіка) усиновити дитину;

· складає акт обстеження житлово-побутових умов заявників;

· розглядає питання про можливість заявників бути усиновлювачами та готує відповідний висновок і в разі надання позитивного висновку ставить заявників на облік кандидатів в усиновлювачі із занесенням даних про них до Книги обліку кандидатів в усиновлювачі, яка ведеться за формою згідно з додатком 4, та Єдиного банку даних.

Порядком взаємодії центрів соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді і служб у справах дітей у процесі встановлення опіки, піклування, створення та забезпечення діяльності прийомних сімей та дитячих будинків сімейного типу, затвердженим наказом Мінсім'ямолодьспорту 25.09.2009 № 3385 (далі за текстом - Порядок № 3385) визначено, що цей Порядок розроблено відповідно до постанов Кабінету Міністрів України "Про затвердження Положення про дитячий будинок сімейного типу", "Про затвердження Положення про прийомну сім'ю", "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини".

Порядок № 3385 визначає розмежування функцій та взаємодію центрів соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді і служб у справах дітей у процесі встановлення опіки, піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, створення та забезпечення діяльності прийомних сімей та дитячих будинків сімейного типу.

Щодо позовних вимог про визнання незаконною відмови Відповідача, викладеної у висновку від 18.09.2015 № 602 про недоцільність взяття на облік потенційних опікунів/піклувальників та недоцільність встановлення опіки/піклування ОСОБА_1 та зобов'язання Відповідача зареєструвати ОСОБА_1 в журналі обліку потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів із занесенням даних про неї до Єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім'ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, на підставі її заяви від 05.08.2015, суд зазначає наступне.

Позивач ОСОБА_1 звернулася із заявою від 05.08.2015 до начальника Служби у справах дітей Старобільської РДА, в якій виявила бажання взяти під опіку дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування, хлопчика 9-14 років, та поставити її на облік потенційних опікунів/піклувальників (а.с.48).

Разом із заявою від 05.08.2015 Позивачем було подано пакет документів, передбачених пунктом 40 Порядку № 866. Довідку про проходження курсу навчання з виховання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і рекомендацію центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді щодо включення кандидатів до Єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім'ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів Позивач не надавала, оскільки начальник служби у справах дітей відмовилася брати копії цих документів, а їх оригінали вже знаходилися у відповідача у справі щодо створення прийомної сім'ї ОСОБА_1.

18.09.2015 Позивач отримала Висновок № 602 з посиланням на:

- відсутність довідки про доходи Позивача або декларації про її доходи як доходи потенційного кандидата в опікуни/піклувальники;

- перевищення 12-місячного терміну з дати видачі довідки Луганського обласного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (ЛОЦСССДМ) № 114/436 про проходження курсу підготовки кандидатів в опікуни, піклувальники, прийомні батьки та батьки-вихователі, виданої ОСОБА_6 та ОСОБА_1, дата видачі - 17.03.2014 (а.с.51);

- перевищення 12-місячного терміну з дати видачі рекомендації ЛОЦСССДМ № 114/428 від 18.03.2014 про включення до Єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім'ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків/батьків-вихователів ОСОБА_6 та ОСОБА_1, відповідно до якої останні рекомендовані для включення до єдиного банку даних потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків та батьків-вихователів як потенційних прийомних батьків (а.с.52);

- враховано минулий досвід виховання та спільного проживання у родині ОСОБА_1 дитини, позбавленої батьківського піклування - ОСОБА_4;

- факти потрапляння до лікарні хворого на цукровий діабет ОСОБА_5 під час його проживання у прийомній сім'ї ОСОБА_1;

- те, що наявність всіх документів, зазначених у п. 40 Порядку № 866, є лише передумовою, а не виключно підставою для встановлення опіки (а.с.49).

Вирішуючи питання щодо законності чи незаконності винесеного Відповідачем Висновку № 602, наявності чи відсутності підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, суд враховує наступні вимоги законодавства.

Статтею 56 Цивільного кодексу України встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Права та обов'язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 243 Сімейного кодексу України визначено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування.

Відповідно до статті 244 Сімейного кодексу України (особа, яка може бути опікуном, піклувальником дитини) визначено, що опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 затверджений «Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини».

Пунктом 40 Порядку № 866 визначений порядок звернення особи, яка виявила бажання взяти на виховання в сім'ю дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування, до служби у справах дітей та перелік необхідних документів.

Цим пунктом прямо передбачено, що строк дії документів, зазначених у цьому пункті, становить дванадцять місяців з дати видачі.

Пунктом 41 Порядку № 866 визначена послідовність дій служби у справах дітей у разі звернення особи, яка виявила бажання взяти на виховання в сім'ю дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування.

Відповідно до п. 41 Порядку № 866 обов'язковою умовою прийому документів, зазначених у п. 40 цього Порядку, є урахування результатів навчання у центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді.

Тобто, заявник обов'язково повинен надати довідку про проходження курсу навчання з виховання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і рекомендацію центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді щодо включення кандидатів до єдиного банку даних, які визначені п. 40 Порядку № 866.

Як встановлено Відповідачем та перевірено судом, Позивач надавала Відповідачеві копії довідки Луганського обласного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (ЛОЦСССДМ) № 114/436 про проходження курсу підготовки кандидатів в опікуни, піклувальники, прийомні батьки та батьки-вихователі, виданої ОСОБА_6 та ОСОБА_1, дата видачі - 17.03.2014 (а.с.51), та рекомендацію ЛОЦСССДМ № 114/428 від 18.03.2014 про включення до Єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім'ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків/батьків-вихователів ОСОБА_6 та ОСОБА_1, відповідно до якої останні рекомендовані для включення до єдиного банку даних потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків та батьків-вихователів як потенційних прийомних батьків (а.с.52). Копії не були прийняті, оскільки оригінали вказаних документів знаходилися у Відповідача та оцінка цим документам була надана у Висновку № 602.

Тобто, станом на 05.08.2015 - момент звернення Позивача до Відповідача із відповідною заявою строк дії документів, які містять результати навчання у центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (довідка ЛОЦСССДМ № 114/436 від 17.03.2014 та рекомендація ЛОЦСССДМ від 18.03.2014) відповідно до положень пункту 40 Порядку № 866 сплив, у зв'язку з чим вони були недійсні та не підлягали застосуванню.

Суд зазначає, що вказаним пунктом 40 Порядку № 866 не передбачено продовження строку дії або встановлення безстрокового характеру дії документів, переліченим в цьому пункті.

Обов'язковість застосування положень пункту 40 Порядку № 866 обумовлена тим, що вказаний Порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866.

Відповідно до статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Статтею 117 Конституції України встановлено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Статтею 41 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» визначено, що Кабінет Міністрів України спрямовує свою діяльність на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною Радою України.

Згідно статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов'язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Таким чином, в силу приписів ст.ст.113, 117 Конституції України, ст.ст.41, 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Порядок № 866, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р., має нормативний характер та обов'язковий для виконання.

Оскільки судом встановлено, що Позивачем до заяви від 05.08.2015 не були надані усі необхідні документи, визначені пунктом 40 Порядку № 866, у Відповідача були відсутні правові підстави для виконання приписів, визначених пунктом 41 цього Порядку, щодо:

- реєстрації осіб у журналі обліку потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, що ведеться за формою згідно з додатком 6;

- внесення відомостей про осіб до єдиного банку даних;

- протягом 10 днів після отримання заяви складання акту обстеження житлово-побутових умов згідно з додатком 9, який додається до документів;

- виготовлення висновку про доцільність (недоцільність) встановлення опіки, піклування та відповідність її/його інтересам дитини.

Як наслідок, у Відповідача були відсутні підстави для складання Висновку № 602.

Однак, з урахуванням того, що Позивач не виконав приписів, визначених пунктом 40 Порядку № 866, відсутні підстави для встановлення факту порушення прав та інтересів ОСОБА_1 та їх відновлення шляхом визнання незаконною відмови, викладеної у Висновку № 602, оскільки вказаний Висновок містить положення щодо невідповідності наданих документів пункту 40 Порядку № 866 в частині спливу терміну дії частини наданих документів (довідки ЛОЦСССДМ № 114/436 від 17.03.2014 та рекомендації ЛОЦСССДМ від 18.03.2014). Як наслідок, також відсутні підстави для задоволення позовних вимог про зобов'язання Відповідача зареєструвати ОСОБА_1 в журналі обліку потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів із занесенням даних про неї до Єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім'ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, на підставі заяви ОСОБА_1 від 05.08.2015.

Посилання Позивача на ті обставини, що перевищення вище вказаних 12-місячних строків не порушує п. 40 Порядку № 866 в частині строку дії документів, оскільки вказані довідка та рекомендація ЛОЦСССДМ мають безстроковий характер, та отримання цих документів повторно, як і повторне проходження навчання кандидатів в опікуни, не передбачено діючим законодавством, що також підтверджується копією листа ЛОЦСССДМ за № 505 від 16.12.2015, є незмістовним з наступних підстав.

Твердження Позивача щодо безстрокового характеру довідки ЛОЦСССДМ № 114/436 від 17.03.2014 та рекомендації ЛОЦСССДМ від 18.03.2014 є нормативно не обґрунтованими, оскільки обов'язковість застосування 12-місячного терміну, встановленого п. 40 Порядку № 866, обумовлена вище зазначеними положеннями Конституції України та Закону України «Про Кабінет Міністрів України».

Лист ЛОЦСССДМ за № 505 від 16.12.2015 (а.с.54) щодо твердження того, що не передбачене повторне проходження навчання кандидатів в опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які раніше пройшли зазначене навчання, отримали рекомендацію за встановленою формою та були включені до Єдиного електронного банку даних судом визнається нормативно необґрунтованим, оскільки має інформативний характер, підписаний посадовою особою, яка не наділена повноваженнями щодо тлумачення нормативно-правових актів загальної дії. Крім того, у вказаному листі в наявності посилання на Порядок № 3385, у змісті якого відсутні жодні положення щодо безстроковості документів, передбачених пунктом 40 Порядку № 866.

Також сам Порядок № 3385 розроблений відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», якою затверджений Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, де і міститься вказаний пункт № 40 щодо встановлення 12-місячного строку дії визначених документів.

Думка Позивача відносно того, що Висновок № 602 є таким, який порушує її право бути опікуном, передбачене ст. 244 СК України, є незмістовною, оскільки за умови дотримання ОСОБА_1 положень пункту 40 Порядку № 866 вона не позбавлена права на реєстрацію у журналі обліку потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів; внесення відомостей до єдиного банку даних та виготовлення висновку про доцільність (недоцільність) встановлення опіки, піклування та відповідність її інтересам дитини.

Думка Позивача, що виключними підставами для відмови у взятті на облік потенційних опікунів/піклувальників є підстави, зазначені у ст. 212 СК України, є помилковою, оскільки при даних спірних правовідносинах необхідно з'ясовувати дотримання як Відповідачем, так і Позивачем положень Порядку № 866 в силу того, що предметом позову є не процедура встановлення опіки/піклування ОСОБА_1, яка регламентується нормами Сімейного кодексу України та проводиться за правилами цивільного судочинства, а процедура взяття на облік Службою у справах дітей Старобільської РДА потенційних опікунів/піклувальників, врегульована Порядком № 866, яка і визначає вирішення спору в порядку адміністративного судочинства.

Щодо позовних вимог про визнання незаконною відмови Служби у справах дітей Старобільської РДА, викладеної у висновку від 29.10.2015 № 678 про відмову ОСОБА_1 у взятті на облік кандидатів в усиновлювачі; та зобов'язання Служби у справах дітей Старобільської РДА поставити ОСОБА_1 на облік кандидатів в усиновлювачі та Єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім'ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, на підставі заяви ОСОБА_1 від 19.10.2015, суд зазначає наступне.

15.05.2014 між Старобільською РДА Луганської області в особі голови ОСОБА_7 та громадянами України ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було укладено договір № 28 про влаштування прийомної дитини ОСОБА_5 на виховання та спільне проживання у прийомній сім'ї ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (а.с.20).

Відповідно до розпорядження голови Старобільської РДА від 13.08.2014 № 268 «Про визнання розпоряджень голови Старобільської райдержадміністрації від 15.05.2014 № 195 таким, що втратило чинність» визнано розпорядження голови Старобільської райдержадміністрації від 15.05.2014 № 195 «Про створення прийомної сім'ї на базі родини ОСОБА_1 та влаштування ОСОБА_5 на виховання та спільне проживання» таким, що втратило чинність; припинено дію договору «Про влаштування прийомної дитини ОСОБА_5 на виховання та спільне проживання у прийомній сім'ї ОСОБА_6 та ОСОБА_1.» від 15.05.2014 № 28 (а.с.21).

Згідно листа Старобільського РВ ГУМВС України у Луганській області від 22.10.2014 № 65/21-12818, направленого на адресу Служби у справах дітей Старобільської РДА, співробітниками СКМСД Старобільського РВ ГУМВС було проведено перевірку щодо фактів неналежного виконання батьківських обов'язків ОСОБА_6 та ОСОБА_1, у ході перевірки ознак адміністративної та кримінальної відповідальності не виявлено, оскільки в діях зазначених осіб відсутні об'єктивні дані, які б вказували на наявність фактів неналежного виконання батьківських обов'язків (а.с.25).

Відповідно до постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.07.2015 у справі № 431/192/15-а позовні вимоги задоволено, визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Старобільської районної державної адміністрації від 26 вересня 2014 року № 307 «Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації № 268 від 13 серпня 2014 року» (а.с.22-24).

Суд визнає безпідставними доводи позивача, що в зазначеній постанові апеляційний суд встановив відсутність в діях Позивача та її чоловіка ОСОБА_6 фактів невиконання або неналежного виконання обов'язків щодо прийомної дитини ОСОБА_5, оскільки в мотивувальній частині постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.07.2015 у справі № 431/192/15-а зроблено висновок про передчасність прийняття відповідачем спірного розпорядження, до проведення перевірки Старобільським РВ ГУМВС України в Луганській області, без врахування висновків зазначеної перевірки (а.с.24).

Позивач ОСОБА_1 звернулася із заявою від 19.10.2015 до начальника Служби у справах дітей Старобільської РДА, в якій виявила бажання усиновити дитину-сироту, хлопчика 13 років, та поставити її на облік потенційних усиновлювачів (а.с.8).

Разом із заявою від 19.10.2015 позивачем було подано пакет документів: копія паспорта (а.с.7); копія свідоцтва про шлюб (а.с.11); довідка УСЗН про отримання державної допомоги (а.с.9); довідки МВС України про відсутність в позивача та її чоловіка ОСОБА_6 судимості (а.с.12); висновок про стан здоров'я ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.14-15); нотаріально засвідчена згода ОСОБА_6 на усиновлення ОСОБА_1 дитини-сироти (а.с.13); копія свідоцтва про право власності ОСОБА_1 на нерухоме майно (житловий будинок) (а.с.16); довідка про доходи чоловіка (а.с.10).

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.10.2015 Службою у справах дітей Старобільської РДА Луганської області був складений Висновок від 29.10.2015 № 678, яким відмовлено ОСОБА_1 у взятті на облік кандидатів в усиновлювачі (а.с.18-19).

Судом встановлено, що оскаржуваний висновок складений Відповідачем з урахуванням наступних обставин:

- минулий досвід виховання та спільного проживання у родині ОСОБА_1 дитини, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_5, зокрема, погрози дитині: «якщо ти будеш так себе вести, то поїдеш назад до інтернату», очікування від дитини вдячності за наданий їй шанс виховуватися у родині, неприйняття прийомною матір'ю іншої точки зору щодо виховання дитини, неготовність до співпраці із соціальними службами;

- оцінюючи можливість ОСОБА_1 нести відповідальність за життя та здоров'я прийомного сина, посилаючись на письмові заяви ОСОБА_1 про зняття відповідальності за життя прийомної дитини, прохання вивести її із сім'ї через три місяці після прийняття у родину, у яких вона дослівно зазначає: «… Мы считаем, что ребенок не способен жить в семье и нуждается в буквальном ограничении свободы, в жизни в замкнутом пространстве, что невозможно в условиях семьи… По этим причинам мы, как приемные родители, не имеем возможности нести ответственность за жизнь и здоровье ребенка и просим снять ее с нас», та «Просим…вывести из нашей семьи малолетнего ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 по причине тяжелого состояния здоровья ребенка и невозможности создания полноценного медицинского ухода за ребенком со стороны семьи»;

- повідомлення лікарів КУ «Старобільське районне територіальне медичне об'єднання», в яких вказано, що однією з причин госпіталізації інсулінозалежної дитини ОСОБА_5 до лікарні було несвоєчасне введення інсуліну, та супроти лікарським рекомендаціям та попередженням про загрозливий стан здоров'я та життя людини, прийомна мати категорично відмовилась від подальшого лікування, консультації лікаря-ендокринолога та самовільно забрала дитину з інфекційного відділення;

- під час виникнення непорозумінь між прийомними батьками та прийомною дитиною ОСОБА_1 відмовилася від отримання психолого-педагогічної допомоги;

- висловлення ОСОБА_1, що їй була необхідна відпустка на рік, та зараз рік минув, вона знов може прийняти у родину прийомну дитину, всиновити її;

- факт виведення за ініціативою заявниці із родини попередньо прийнятої на виховання та спільне проживання прийомної дитини, позбавленої батьківського піклування, її точка зору, що вона «діяла у правовому полі та мала право на закриття прийомної сім'ї та виведення прийомної дитини з сім'ї, та зараз бажає знов прийняти дитину у родину»;

- питання повторного влаштування до родини ОСОБА_1 дитини, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_5 неодноразово розглядалось на комісії райдержадміністрації з питань захисту прав дитини, та членами комісії одноголосно або більшістю голосів було вирішено відмовити їм у влаштуванні у сім'ю дитини, позбавленої батьківського піклування;

- лист від 28.09.2015 Луганського обласного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, який проводить навчання майбутніх потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, усиновлювачів, щодо небезпечності для здоров'я встановлення опіки над дитиною, позбавленою батьківського піклування, ОСОБА_5, громадянкою ОСОБА_1;

- наявність документів, зазначених в п. 22 Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 № 905, є лише передумовою, а не виключною підставою для взяття на облік (а.с.18-19).

Вирішуючи питання щодо законності чи незаконності винесеного Відповідачем Висновку № 678, суд враховує наступні вимоги законодавства.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про охорону дитинства» усиновлення допускається виключно в інтересах дитини України відповідно до закону. Порядок передачі дітей на усиновлення, а також здійснення контролю за умовами їх проживання і виховання в сім'ях усиновителів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 215 Сімейного кодексу України визначено, що облік осіб, які бажають усиновити дитину, ведеться відділами та управліннями районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських, районних у містах рад, на які покладається безпосереднє ведення справ щодо опіки та піклування, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері сім'ї та дітей, структурними підрозділами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а також центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 № 905 затверджено Порядок провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей.

Пунктом 22 Порядку № 905 визначений порядок звернення громадян, які бажають усиновити дитину, до служби у справах дітей та перелік необхідних документів.

Пунктом 24 Порядку № 905 визначений алгоритм дій служби у справах дітей у разі надходження заяви та всіх документів, зазначених у пункті 22 цього Порядку.

Цим пунктом (№24) чітко визначено, що служба у справах дітей готує відповідний висновок і лише у разі надання позитивного висновку ставить заявників на облік кандидатів в усиновлювачі із занесенням даних про них до Книги обліку кандидатів в усиновлювачі, яка ведеться за формою згідно з додатком 4, та Єдиного банку даних.

Таким чином, Відповідач правильно відповідно до положень законів та підзаконних нормативних актів, які регламентують спірні правовідносини, розглядав заяву Позивача від 19.10.2015.

Відповідач відповідно до положень пункту 24 Порядку № 905 наділений правом винесення висновку щодо відмови конкретній особі у взятті на облік в якості кандидата в усиновлювачі на підставі поданої заяви.

В даному випадку підлягає оцінюванню висновок Відповідача щодо відмови Позивачу у задоволенні її заяви.

Проаналізувавши усі надані докази, суд виходить з наступних обставин. Як встановлено матеріалами справи, Позивач з власної ініціативи разом зі своїм чоловіком влаштовувала у свою прийомну сім'ю дитину, позбавлену батьківського піклування, підписувала відповідний договір (а.с.20). Згідно вказаного договору Позивач добровільно брала на себе зобов'язання захищати права та інтереси дитини, залучати спеціалістів до вирішення проблемних питань, виконувати рекомендації лікарів-спеціалістів. При цьому договором прямо визначено, що прийомні батьки несуть персональну відповідальність за життя, здоров'я, фізичний і психічний розвиток прийомних дітей.

При цьому Позивач достовірно знав про тяжке захворювання прийомної дитини - цукровий діабет та необхідність неухильного дотримання графіку прийому ліків та режиму харчування.

Однак вже через три місяці після спільного проживання між прийомними батьками та дитиною виникли непорозуміння, ОСОБА_1 в письмовому вигляді висловили свою неспроможність контролювати поведінку дитини та бажання зняти з себе відповідальність за життя та здоров'я дитини. Суд враховує той факт, що за нетривалий час перебування прийомної дитини в сім'ї ОСОБА_1, дитина була тричі госпіталізована до лікарні у важкому стані, при цьому прийомні батьки ОСОБА_1 у своїй заяві намагалися зняти з себе відповідальність за здоров'я та життя дитини, вимагали негайно закрити прийомну сім'ю, ОСОБА_1 відмовлялася виконувати рекомендації лікарів-спеціалістів та спеціалістів служби у справах дітей (а.с.86-95 ).

При цьому суд наголошує, що посилання Позивача на протиправність висновку з огляду на те, що Служба у справах дітей розглядала заяву від 19.10.2015 у контексті відношення позивача до ОСОБА_5 та перебування останнього на вихованні у прийомній сім'ї позивача у період з 15.05.2014 по 13.08.2014, тоді як позивач у зазначеній заяві не вказувала про намір усиновити конкретну дитину - ОСОБА_5, є незмістовними, оскільки, по-перше, до заяви про взяття на облік було додано нотаріально засвідчену згоду ОСОБА_6 на усиновлення ОСОБА_1 дитини-сироти - саме ОСОБА_5 (а.с.13), а по-друге, при вирішенні питання щодо взяття особи на облік кандидатів в усиновлювачі служба у справах дітей зобов'язана враховувати всі обставини та умови, які можуть мати негативні наслідки для виховання і розвитку дитини.

Посилання Позивача на ті обставини, що згідно змісту ст. 212 Сімейного кодексу України вона не відноситься до переліку осіб, які не можуть бути усиновлювачами, а навпаки - згідно положень ст. 211 Сімейного кодексу України, відповідає критеріям, передбаченим цією статтею для осіб, які можуть бути усиновлювачами, є незмістовним, оскільки частиною 2 статті 212 Сімейного кодексу України прямо визначено, що крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини. Як було встановлено Відповідачем по справі, так і перевірено судом, комплексний аналіз способу життя та відношення до процесу виховання дитини Позивача суперечить інтересам дитини, а не конкретної особи - ОСОБА_4, оскільки Позивачем ігноруються основоположні цінності - це життя та здоров'я дитини, ігнорування процесів виправлення допущених помилок в процесі виховання дитини. Як встановлено Відповідачем, так і перевірено судом - Позивач ігнорує очевидні речі, які були встановлені як лікарями, так і співробітниками Відповідача: ОСОБА_1 не прикладала зусиль для організації правильного способу життя та процесу лікування хворої на цукровий діабет дитини, хоча достеменно була обізнана про наявні захворювання та необхідність дотримання рекомендацій лікарів-спеціалістів.

Таким чином, судом встановлено, що Відповідач правильно відповідно до норм чинного законодавства виніс висновок від 29.10.2015 № 678 про відмову ОСОБА_1 у взятті на облік кандидатів в усиновлювачі, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до положень частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи вище викладене, судом не встановлено порушень прав Позивача з боку Відповідача при винесенні останнім висновку від 18.09.2015 № 602 про недоцільність взяття на облік потенційних опікунів/піклувальників та недоцільність встановлення опіки/піклування ОСОБА_1 та висновку від 29.10.2015 № 678 про відмову ОСОБА_1 у взятті на облік кандидатів в усиновлювачі, що є підставами для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Старобільської районної державної адміністрації в особі структурного підрозділу - Служби у справах дітей Старобільської РДА про визнання незаконною відмови Служби у справах дітей Старобільської РДА, викладеної у висновку від 18.09.2015 № 602 про недоцільність взяття на облік потенційних опікунів/піклувальників та недоцільність встановлення опіки/піклування ОСОБА_1;

зобов'язання Служби у справах дітей Старобільської РДА зареєструвати ОСОБА_1 в журналі обліку потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів із занесенням даних про неї до Єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім'ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, на підставі заяви ОСОБА_1 від 05.08.2015;

визнання незаконною відмови Служби у справах дітей Старобільської РДА, викладеної у висновку від 29.10.2015 № 678 про відмову ОСОБА_1 у взятті на облік кандидатів в усиновлювачі;

зобов'язання Служби у справах дітей Старобільської РДА поставити ОСОБА_1 на облік кандидатів в усиновлювачі та Єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім'ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, на підставі заяви ОСОБА_1 від 19.10.2015 - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 07 червня 2016 року.

Суддя С.В. Борзаниця