Справа № 825/554/16
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/554/16 Головуючий у 1-й інстанції: Клопот С.Л.
Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
ПОСТАНОВА
Іменем України
07 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів Файдюка В.В., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про:
- визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби;
- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняти від ОСОБА_1 та направити на адресу Департаменту фінансів Міністерства оборони України заяву ОСОБА_1 з доданими документами та висновком щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби;
- зобов`язання Міністерства оборони України в особі Департаменту фінансів, розглянути заяву ОСОБА_1 про нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги у відповідності до ст.. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі встановленому Порядком, затвердженим Постановою Кабінету міністрів від 25.12.2013 №975 станом на день встановлення інвалідності.
05 квітня 2016 року позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог, у зв`язку з чим останній просив зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги у разі отримання каліцтва.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю, проте не розглянуто позовні вимоги до Чернігівського обласного військового комісаріату.
В апеляційній скарзі Міністерство оборони України, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до військового квитка НОМЕР_1 , виданого Чернігівським ОМВК Чернігівської області, з 1978 року по 1980 року, позивач проходив військову службу у прикордонних військах КДБ СРСР, з 26.08.1980 по 10.09.1980 приймав участь в бойових діях на території Республіки Афганістан.
Під час проходження служби в Республіці Афганістан, у 1980 році, позивач отримав поранення з закритою черепно-мозковою травмою, що підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського бюро СМЕ №1003/Ж від 13.06.2013, витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій травм, каліцтв від 08.04.2014 за №991.
Відповідно до протоколу Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій травм, каліцтв від 08.04.2014 за №991 було встановлено, що поранення, ЗЧМТ - контузія головного мозку, захворювання пов`язане з виконанням позивачем обов`язків проходження військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Відповідно до рішення МСЕК від 02.07.2014 позивачу була встановлена ІІІ група інвалідності вперше, в зв`язку із отриманням поранення ЗЧМТ, контузія головного мозку, захворюванням пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, що підтверджується відповідною довідкою МСЕК № 004078 серії АВА від 02 липня 2014 року, безтерміново.
Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМ України № 975 від 25 грудня 2013 року.
Чернігівський обласний військовий комісаріат направив до Департаменту фінансів МО України документи щодо прийняття рішення про нарахування та виплату позивачу відповідної одноразової грошової допомоги.
13.01.2016 від Департаменту фінансів МО України на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов лист за вих. № 130, згідно якого, направлені документи у відношенні позивача, були повернуті без реалізації.
Вважаючи вказану відмову Департаменту фінансів Міністерства оборони України щодо призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку з настанням інвалідності протиправною, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Відповідно до частини 5 статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІІ Про військовий обов`язок і військову службу (далі Закон № 2232-ХІІІ).
Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20.12.1991 № 2011- XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон № 2011- XII).
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом № 2011-ХІІ.
Розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.
Так, пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами (частина 6 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ ).
Згідно з частиною 8 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
У свою чергу, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі Порядок № 975).
Так, у відповідності до пункту 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Згідно з пунктами 11-14 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
При цьому, у відповідності до пункту 4.8. Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2014 № 530 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 за № 1294/26071, якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.
Отже, вищевказаним положенням передбачений обов`язок уповноваженого органу щодо письмового повідомлення заявника у разі відсутності документу, необхідного для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги.
Разом з тим, матеріали справи не містять жодних повідомлень уповноваженого органу на адресу позивача про факт недостатності документів, доданих до заяви позивача про виплату одноразової грошової допомоги.
Вищевказане спростовує твердження представника Міністерства оборони України про те, що позивачем до заяви про виплату йому одноразової грошової допомоги не додано документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травами або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
У свою чергу, приписами пункту 13 Порядку № 975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або, у разі відмови, для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу (пункт 14 Порядку № 975).
На виконання наказу Міністра оборони України від 12.04.2007 №168 Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби (далі Наказ №168) у Міністерстві оборони України створено постійно діючу комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби.
У відповідності до пункту 2 Наказу № 168 голова комісії, зокрема, забезпечує підготовку пропозицій та подає їх Міністру оборони України для прийняття рішень про призначення грошової допомоги.
З аналізу вищевикладеного вбачається, що, в силу положень Наказу № 168, відповідну пропозицію для вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги повинна надавати постійно діюча комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби.
За результатами розгляду такої пропозиції комісії Міністр оборони України приймає відповідне рішення (позитивне або негативне).
Верховний Суд України у постанові від 18.03.2014 (справа №21-11а14) зазначив, що оскільки звернення позивача про виплату одноразової грошової допомоги відповідач не розглядав, та відповідного рішення не приймав, то суд повинен був зобов`язати останнього розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання.
За наведеного, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги з доданими до неї документами.
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.
Проте, судом першої інстанції в порушення п. 3 ч. 1 ст. 163 КАС України не було зазначено в мотивувальній частині мотивів неврахування окремих доказів, мотивів, з яких суд виходив при прийнятті постанови, і положення закону, яким він керувався, відсутні встановлені судом першої інстанції обставин із посиланням на докази, що є порушенням норм процесуального права.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 50 КАС України, відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, 05 квітня 2016 року позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог, у зв`язку з чим останній просив зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги у разі отримання каліцтва. Разом з тим, означеною заявою другим відповідачем визначено Чернігівський обласний військовий комісаріат, як і в первинній позовній заяві.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 КАС України Позивач може протягом всього часу судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. До початку судового розгляду справи по суті позивач може змінити підставу або предмет адміністративного позову, подавши письмову заяву, яка приєднується до справи. Заява про зміну позовних вимог повинна відповідати вимогам, які встановлені цим Кодексом для позовних заяв. У разі невідповідності такої заяви вимогам статті 106 цього Кодексу суд своєю ухвалою повертає її позивачу. Ухвала суду, прийнята за результатами розгляду питання про прийняття заяви про зміну позовних вимог, окремо не оскаржується.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 106 КАС України, у позовній заяві зазначаються, зокрема, ім`я (назва) відповідача та зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п`ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.
Втім, задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції залишив поза увагою позовні вимоги до другого відповідача по справі, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишивши їх без вирішення.
Наразі, заява про зменшення позовних вимог не містить вимог позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому у задоволенні вимог до другого відповідача слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм процесуального права.
За наведеного, колегія суддів вважає за необхідне змінити постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року.
Водночас, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2016 року було задоволено клопотання Міністерства оборони України про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, а тому колегія суддів відповідно до приписів ЗУ «Про судовий збір» дійшла висновку про необхідність стягнення з Міністерства оборони України судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 606, 32 грн. (п.п. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»).
Керуючись ст.ст. 159, 160, 163, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.
Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року змінити, виклавши її резолютивну частину наступним чином.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про зобов`язання Міністерства оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби задовольнити за мотивів, викладених в постанові апеляційної інстанції.
Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Стягнути з Міністерства оборони України на рахунок Київського апеляційного адміністративного суду (р/р №1007 , отримувач УДКСУ у Печерському районі, код отримувача 38004897, МФО - 820019) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 606, 32 грн. (шістсот шість гривень 32 копійки).
Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк
суддя Є.В.Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Файдюк В.В.

Чаку Є.В.