Справа № 361/7793/15-а
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 361/7793/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Білик Г.О. Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

01 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Губської Л.В., секретаря судового засідання Самсонової М.М., за участі представника відповідача Богдашевської М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

06.11.2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про визнання незаконним рішення відповідача, викладене у листі від 23.10.2015 № 0112/8181 щодо відмови у визнанні за ним статусу інваліда війни 2-ї групи, визнання за позивачем статусу інваліда війни 2-ї групи як за особою, залученою до складу формувань Цивільної оборони, яка стала інвалідом внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи та зобов'язання відповідача видати посвідчення інваліда війни 2-ї групи встановленого зразку.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно відмовлено йому у визнанні за ним статусу інваліда війни у зв'язку з відсутністю в наданих документах інформації про залучення його до формувань Цивільної оборони, оскільки громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи залучались до виконання цих робіт лише у складі формувань Цивільної оборони.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2016 р. позов задоволено: визнано незаконним рішення Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради, викладене у листі від 23.10.2015 № 3112/8181, щодо відмови у визнанні за ОСОБА_3 статусу інваліда війни 2-ї групи; визнано за ОСОБА_3 статус інваліда війни 2-ї групи як за особою, залученою до складу формувань Цивільної оборони, яка стала інвалідом внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи та зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Баварської міської ради Київської області видати ОСОБА_3 посвідчення інваліда війни 2-ї групи встановленого зразку.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем був доведений факт участі ОСОБА_3 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2016 р. як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що надані ОСОБА_3 документи для надання йому статусу інваліда війни не містять інформації про залучення його до формувань Цивільної оборони.

У судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити. Позивач в судове засідання не прибув, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_3 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, яке видане Київською обласною державною адміністрацією. (а.с.6)

Водночас, ОСОБА_3 є інвалідом другої групи, причиною якого є захворювання пов'язане з роботами на ЧАЕС, що підтверджується довідкою МСЕК серія КИО -1 № 039104 та експертним висновком. (а.с.7)

З витягу від 29 січня 1993 року наказу № 39 о/с № 119 л/с від 23 квітня 1991 року, виданого Управлінням Внутрішніх Справ м. Києва, вбачається, що позивач 23 вересня 1986 року перебуваючи на посаді водія 45-ї невоєнізованої пожежної частини по охороні ТЕЦ-6 був направлений для виконання спеціальних завдань по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в село Старі Соколи /могильник Буряківка/. (а.с.8)

Згідно із інформаційної довідки Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від 30.09.2015 року № 01-1-14/1365, яка видана ОСОБА_3, відповідно до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів, до виконання заходів ЦО по ліквідації джерела радіоактивного забруднення були: положення про Цивільну оборону СРСР, яке затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111 - 1976 року, накази заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 року (положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелізації) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 року (Постанова по організації та веденню Цивільної оборони в районі (сільському) на сільськогосподарському об'єкті народного господарства, розпорядження начальника ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік ( від 29.04.1986 року № 01, від 30.04.1986 № 02, від 19.05.1986 № 52 та інші), маршрутний лист, друковані видання, документи і матеріали по ЦО за 1986 рік, які зберігаються в департаменті.

При цьому зазначено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих, а громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

На запит суду першої інстанції від Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи надійшов лист від 12.03.2016 року № 01.1-23/417, яким підтверджують правомірність видачі позивачу довідки №01.01-14/1365 від 30.09.2015 року, якою встановлено факт, що має юридичне значення, а саме участь позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань цивільної оборони.

В жовтні 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про встановлення йому статусу інваліда війни.

Листом від 23.10.2015 року відповідач відмовив у встановлені позивачу вказаного статусу з підстав відсутності інформації про залучення його до формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено: «учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

До військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов'язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають(перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань».

Згідно ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

До інвалідів війни належать також інваліди з числа: військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов'язків військової служби, пов'язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Отже, однією з необхідних умов для встановлення особі статусу інваліда війни, відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.93 р. N 3551-XII є виконання цією особою обов'язків військової служби.

З матеріалів справи, а саме з листа від 12.03.2016 року № 01.1-23/417, вбачається правомірність видачі позивачу довідки №01.01-14/1365 від 30.09.2015 року, якою встановлено факт участі ОСОБА_3 в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань цивільної оборони.

Згідно спільного наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 1 грудня 1997 року N 24 та Міністерства оборони України від 28 листопада 1997 року N 428 "Про застосування статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до інвалідів війни належать військовослужбовці та військовозобов'язані, призвані на збори, які стали інвалідами внаслідок захворювання, одержаного під час виконання обов'язків військової служби, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Тобто підстав для відмови у встановленні ОСОБА_3 статусу «інваліда війни» у відповідача не було.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

При прийнятті даного рішення судом апеляційної інстанції враховувались правові позиції Вищого адміністративного суду України висловлені в ухвалі від 26.11.2013 р. при розгляді справи № К/9991/47870/12.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено 06.06.2016 року.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2016 р., залишити без задоволення.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2016 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

Л.В. Губська

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Епель О.В.

Губська Л.В.