Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2016 року м. Київ К/9991/40620/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Мар`їнському районі Донецької області

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28.02.2011

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 29.04.2011

у справі № 2а-27423/10/0570

за позовом Державного підприємства «Селидіввугілля»

до Державної податкової інспекції у Мар`їнському районі Донецької області

про визнання неправомірними дії та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 28.02.2011, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29.04.2011, позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії ДПІ у Мар`їнському районі щодо направлення у рахунок погашення податкового боргу та пені сплачені Державним підприємством «Селидіввугілля» 31.05.2010, 30.07.2010, 30.08.2010, 17.09.2010 та 08.11.2010 податкові зобов'язання із земельного податку в сумі 4112,73 грн., 8225,46 грн., 4112,73 грн. та 4112,73 грн. відповідно за інші визначені ним періоди. Зобов'язано ДПІ у Мар`їнському районі внести зміни до картки особового рахунку Державного підприємства «Селидіввугілля» шляхом відображення платежів, сплачених 31.05.2010 в сумі 4112,73 грн., - 30.07.2010 в сумі 8225,46 грн., - 30.08.2010 в сумі 4112,73 грн., - 17.09.2010 в сумі 4112,73 грн. та - 08.11.2010 в сумі 4112,73 грн., відповідно до визначених у них призначень. У задоволенні решти позову відмовлено.

ДПІ у Мар`їнському районі Донецької області подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову повністю. Посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права: ст.ст. 67, 68, 152 Конституції України, п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991 № 1251-ХІІ, п.п. 7.1.1 п. 7.1, п. 7.7 ст. 7, п.п. 17.1.1 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ, ст.ст. 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

Згідно з поданим позивачем податковому органу податковим розрахунком земельного податку за 2010 рік щомісячна плата за землю складає 4112,73 грн.

Державним підприємством «Селидіввугілля» ініційовано сплату коштів:

- в сумі 4509,73 грн. згідно з платіжним дорученням від 31.05.2010 № 13010, призначення платежу «земельний податок за квітень 2010 року»;

- в сумі 8999,24 грн. згідно з платіжним дорученням від 30.07.2010 № 121, призначення платежу «земельний податок за травень, червень 2010 року»;

- в сумі 4112,73 грн. згідно з платіжним дорученням від 30.08.2010 № 15236 призначення платежу «земельний податок за липень 2010 року»;

- в сумі 4112,73 грн. згідно з платіжним дорученням від 17.09.2010 № 15999, призначення платежу «земельний податок за серпень 2010 року»;

- у сумі 4112,73 грн. згідно з платіжним дорученням від 08.11.2010 № 17617, призначення платежу «земельний податок за жовтень 2010 року».

Позивачем здійснено переплату податкових зобов'язань із земельного податку за квітень 2010 року в сумі 397 грн. та за травень, червень 2010 року в сумі 779,78 грн.

Сплачені позивачем кошти ДПІ у Мар`їнському районі за принципом черговості було зараховано в рахунок погашення податкового боргу та пені, що мають більш ранні терміни виникнення, про що позивачу направлено повідомлення від 01.06.2010 № 95127, від 02.08.2010 № 13392, від 01.09.2010 № 24691, від 20.09.2010 № 28863 та від 09.11.2010 № 44286.

У касаційній скарзі відповідач заперечує законність судових рішень в частині задоволення позовних вимог.

Задовольняючи позов в частині вимог про визнання неправомірними дій ДПІ у Мар`їнському районі щодо направлення у рахунок погашення податкового боргу та пені сплачені ДП «Селидіввугілля» 31.05.2010, 30.07.2010, 30.08.2010, 17.09.2010 та 08.11.2010 податкові зобов'язання із земельного податку відповідно в сумі 4112,73 грн., 8225,46 грн., 4112,73 грн. та 4112,73 грн. за інші визначені ним періоди та про зобов'язання ДПІ у Мар`їнському районі внести зміни до картки особового рахунку ДП «Селидіввугілля» шляхом відображення платежів, сплачених 31.05.2010 в сумі 4112,73 грн., - 30.07.2010 в сумі 8225,46 грн., - 30.08.2010 в сумі 4112,73 грн., 17.09.2010 в сумі 4112,73 грн. та - 08.11.2010 в сумі 4112,73 грн. відповідно до визначених у них призначень, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що податкова інспекція не мала права змінювати ініційоване платником у платіжних дорученнях призначення платежів щодо погашення визначених у відповідному податковому розрахунку з земельного податку за 2010 рік податкових зобов'язань.

При перевірці в межах касаційної скарги правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, правової оцінки встановлених судами обставин суд касаційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991 № 1251-ХІІ платник податків зобов'язаний сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законом терміни.

Згідно із ч. 3 ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991 № 1251-XII (чинного на час виникнення спірних відносин) обов'язок юридичної особи щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) припиняється із сплатою податку, збору (обов'язкового платежу) або його скасуванням або списанням податкової заборгованості відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно із п.п. 5.4.1. п. 5.4 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ (далі - Закону № 2181-ІІІ) узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Пунктом 7.7 статті 7 Закону № 2181-ІІІ визначена рівність бюджетних інтересів. З цією метою встановлено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.

Однак податковий орган не був наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

Законом № 2181-ІІІ були визначені заходи, які могли вживатися контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу, і серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Відповідно до п.п. 3.1.1. п. 3.1 ст. 3 Закону № 2181-ІІІ активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду. В інших випадках платники податків самостійно визначають черговість та форми задоволення претензій кредиторів за рахунок активів, вільних від заставних зобов'язань забезпечення боргу. У разі, якщо такого платника податків визнано банкрутом, черговість задоволення претензій кредиторів визначається законодавством про банкрутство.

З наведеного випливає, що податковий орган не мав права самостійно змінювати призначення платежу визначеного платником податків у платіжних дорученнях.

Враховуючи наведене, касаційна скарга залишається без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Мар`їнському районі залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28.02.2011 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 29.04.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою безпосередньо до Верховного Суду України в порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун