Справа № 826/20212/15
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

24 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.12.2015 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України, управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Л.В., третя особа - ОСОБА_2, державний реєстратор управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Марченко О.А. про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду першої інстанції з позовом, в якому просили:

- визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України (ОСОБА_7) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 20921232 від 24.04.2015 щодо реєстрації права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 00) на підставі іпотечного договору, серія та номер 1019, виданого 18 червня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим A.B., договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, серія та номер 1039, виданий 12.02.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповським О.В.; номер запису про право власності 9574811; на підставі якого державним реєстратором управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Л.М. було внесено відповідний запис до Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно;

- зобов'язати державного реєстратора управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Канівець Л.М. вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00), внесений на підставі рішення Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України (ОСОБА_7) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 20921232 від 24.04.2015.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.12.2015 позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням ОСОБА_2 звернулася із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між ВАТ «Ерде Банк» (надалі - іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (надалі - іпотекодавець 1), ОСОБА_11 (надалі - іпотекодавець 2), які виступають майновими поручителями ОСОБА_12 (надалі - позичальник) укладено іпотечний договір від 18.06.2008, згідно умов якого іпотекодавці з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору, передають, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку та на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру загальною площею 90,60 кв.м, жилою площею 49, 90 кв.м за адресою: АДРЕСА_2, яка належить іпотекодавцям на праві спільної приватної власності в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації державного житлового фонду Старокиївського району, згідно з розпорядженням (наказом) № 12223 від 18.11.1998 та зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації м. Києва 19.11.1998. Договір зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. в реєстрі за номером 1019.

Договором про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого 18.06.2008 Літвіновим А.В., за реєстровим № 1019 внесено зміни до розділу 1 «Визначення термінів».

Даний іпотечний договір зі змінами укладено з метою забезпечення належного виконання зобов'язання ОСОБА_12 за кредитним договором № 31-Л, укладеним з ВАТ «Ерде Банк» 18.06.2008.

Крім того, з матеріалів реєстраційної справи вбачається, що 29.09.2011 між ПАТ «Ерде Банк» (надалі - кредитодавець) та ОСОБА_12 (надалі - позичальник) укладено кредитний договір № КЛ-209/11, відповідно до якого позичальнику надано грошові кошти (надалі - кредит) у формі поновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом 2300000,00 грн. Умовами договору визначено, що в якості забезпечення виконання позичальником зобов'язань щодо погашення кредиту та інших платежів виступатиме іпотека. У випадку, якщо в забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором позичальником в іпотеку буде передано нерухоме майно житлового призначення, то позичальник зобов'язується протягом дії іпотечного договору не здійснювати дій щодо реєстрації місця проживання та/або перебування будь-яких осіб в такому нерухомому майні житлового призначення.

Між публічним акціонерним товариством «Ерде Ванк», як первісним іпотекодержателем, та ТОВ «Кредекс Фінанс» були укладені договір про відступлсння права вимоги за кредитним договором від 12.02.2015, згідно з яким ТОВ «Кредекс Фінанс» придбало право вимоги за кредитним договором, а також договір про відступлення прав за іпотечним договором від 12.02.2015, згідно з яким право вимоги за договором іпотеки від 18.06.2008 за реєстровим № 1019 перейшло до ТОВ «Кредекс Фінанс».

Між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ОСОБА_2 були укладені договір № 12/02/15 від 12.02.2015 про відступлення прав за договором, згідно з яким до ОСОБА_2 перейшло право вимоги за кредитним договором КЛ-209/11 від 29.09.2011, а також договір про відступлення прав за договором іпотеки від 12.02.2015, згідно з яким право вимоги за іпотечним договором від 18.06.2008 за реєстровим № 1019 також перейшло до ОСОБА_2 (договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. 12.02.2015 за реєстровим № 1039). Згідно договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки новий іпотекодержатель - ОСОБА_2 одержує право замість первісною кредитора вимагати від боржника - ОСОБА_12, а також майнових поручителів ОСОБА_3, ОСОБА_18 належного виконання зобов'язань за кредитним договором та іпотечним договором в межах переданого права вимоги.

09.04.2015 представник ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_15 звернувся до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України № 20921232 від 24.04.2015, керуючись ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 20 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 проведено державну реєстрацію права власності на приватну квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_3 за суб'єктом ОСОБА_2, податковий номер НОМЕР_1.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 37158251, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровано на підставі договору іпотеки від 18.06.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Літвіновим А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1019; договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 1039 від 12.02.2015 зареєстровано за ОСОБА_2.

Позивачі вважаючи, що реєстраційні дії та запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (індексний номер 34419454) вчинено з порушенням норм Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», звернулись з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що Департаментом державної реєстрації Міністерства юстиції України не досліджено питання відповідності заявлених прав ОСОБА_2 вимогам законодавства, що виключає правомірність проведення державної реєстрації права власності на такий об'єкт нерухомого майна, а тому рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.04.2015 № 20921232 є протиправним.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Згідно ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі:

- договорів, укладених у порядку, встановленому законом;

- свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

- свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

- рішень судів, що набрали законної сили;

- інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 51) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 52) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 53) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 54) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 55) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 56) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Згідно частини 2 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Таким чином, за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор може прийняти одне із рішень: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в державній реєстрації; у свою чергу, рішення про державну реєстрацію прав приймається за умови подання заявником достатніх та належним чином оформлених документів, відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, а також підстав для відмови у державній реєстрації.

Тобто, в межах спірних правовідносин необхідно встановити наявність підстав для державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2; подання необхідних документів та відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно.

Так, підставою виникнення права власності у ОСОБА_2 на вказане нерухоме майно є договір іпотеки від 18.06.2008 (з урахуванням договору від 29.09.2011 про внесення змін до іпотечного договору), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Літвіновим А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1019; договір № 12/02/15 від 12.02.2015 про відступлення прав за договором, згідно з яким до ОСОБА_2 перейшло право вимоги за кредитним договором КЛ-209/11 від 29.09.2011, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. 12.02.2015 за реєстровим № 1039.

Пунктом 4.2 вказаного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя, відповідно до цього договору або законодавства України, за виконавчим написом нотаріуса, рішенням суду, або шляхом позасудового врегулювання через продаж від імені іпотекодержателя предметів іпотеки чи передачу іпотекодержателю предметів іпотеки у власність.

Відповідно до пункту 4.4 договору іпотеки до застосування позасудового врегулювання іпотекодержатель має надіслати іпотекодавцю повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки та, після закінчення 30-денного строку після надіслання такого повідомлення, якщо не виконано договір кредиту та/або цей договір, від свого імені продати предмети іпотеки будь-якій особі або зареєструвати право власності на предмет іпотеки.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Частинами першою та другою статті 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Відповідно до пункту 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 (далі по тексту - Порядок), визначено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Згідно пункту 40 Порядку для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці або податковій заставі, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає документ, що підтверджує факт надання іпотекодержателем або контролюючим органом згоди на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна.

Пунктом 46 Порядку передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Колегія суддів звертає увагу, що зі змісту договору іпотеки від 18.06.2008 (з урахуванням договору від 29.09.2011 про внесення змін до іпотечного договору) та наведених правових норм вбачається, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, ОСОБА_2 зобов'язана надіслати ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_16 завірену в установленому порядку письмову вимогу про усунення порушення, та подати державному реєстратору документи згідно переліку, зазначеного у наведених правових нормах.

З матеріалів справи вбачається, що 13.02.2015 ОСОБА_2 згідно вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» ніби-то надіслала ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_12 іпотечні вимоги.

Однак, з наявних в матеріалах реєстраційної справи копій рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, надісланих ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_12 за адресою 01004, АДРЕСА_4 неможливо з'ясувати вміст відправлення, а також дату отримання.

Більш того, згідно інформації про наявність та стан пересилання поштових відправлень, розміщеної на офіційному сайті Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» дані про відправлення за №№ 332, 445, 432 відсутні, оскільни не зареєстровані в системі.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що іпотечні вимоги, які були ніби-то направлені іпотекодавцеві, в порушення вимог Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень не були завірені в установленому порядку, а саме не підписані ОСОБА_2

Крім того, в іпотечних вимогах в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» не вказано стислий зміст порушених зобов'язань, внаслідок чого з даних вимог неможливо встановити про порушення боржником зобов'язань за кредитним договором.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України від 24.04.2015 № 20921232, яким проведено державну реєстрацію права власності на приватну квартиру, що розташована АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги у цій частині - задоволенню.

Також, колегія суддів вважає, що скасування судом рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.04.2015 № 20921232 є безумовною підставою для внесення до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна: на приватну квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_3 за ОСОБА_2, а тому дана частина позовних вимог також підлягає задоволенню, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.12.2015 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.,

Шурко О.І.

Повний текст виготовлено: 30.05.2016 року.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.