Справа № 743/184/16-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 743/184/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Сташків В.Б. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

01 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М,

Глущенко Я.Б.

за участю секретаря судового засідання: Строй Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві, у порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2016 року позивач, ОСОБА_3 звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просила:

- визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області;

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області провести перерахунок пенсії позивачу у відповідності до ст.. 40 - 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням заробітної плати за час роботи у ДП ВАТ «Енергопостачальна компанія «Фірма «Універсалмаркет».

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2016 року адміністративним позов ОСОБА_3 до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії - залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Постановлюючи ухвалу про залишення адміністративного позову без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду та не доведено поважності причин пропуску.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно зі ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно - залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, з 11 лютого 2009 року позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком на підставі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 09 березня 1999 року по 01 квітня 2009 року позивач працювала в Ріпкинському районі електричних мереж ВАТ ЕК «Чернігівобленерго».

У період з 18 травня 2008 року по 25 жовтня 2008 року позивач працювала за сумісництвом у ДП «Фірма Універсалмаркет» ВАТ ЕК «Чернігівобленерго».

11 лютого 2009 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії. Протоколом від 04 березня 2009 року позивачу було призначено пенсію за віком на загальних підставах, без урахування заробітку, отриманого в ДП «Фірма «Універсалмаркет».

Розпорядженням управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі від 03 липня 2009 року позивачу здійснено перерахунок пенсії з урахуванням роботи за сумісництвом, починаючи з 11 лютого 2009 року, тобто з дати призначення пенсії.

Судом апеляційної інстанції на адресу відповідача було направлено судовий запит вих.. №02.3-13/2970 від 23 травня 2016 року, відповідно до якого необхідно надати належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_3, а також належним чином завірені копії пропозицій, заяв, скарг №51/к-я, 32/к-2, 11/к-1, 28/а-3, 86/к-1.

Як вбачається з матеріалів, наданих відповідачем у відповідь на судовий запит, позивач неодноразово зверталась до відповідача із заявами та скаргами щодо неврахування при призначенні пенсії заробітної плати за час роботи у ДП ВАТ «Енергопостачальна компанія «Фірма «Універсалмаркет», на які надавались відповіді за вих.. № 5/04/К-2 від 22 січня 2010 року, № 6/04/К-1 від 29 січня 2010 року, № 20/04/К-1 від 24 березня 2010 року, № 16/04/К-2 від 06 лютого 2012 року, № 30/04/К-3 від 06 березня 2012 року, № 94/04/К-1 від 06 вересня 2012 року, № 37/07/К-2 від 21 вересня 2015 року, № 49/07/К-1 від 11 листопада 2015 року.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернулась з даним адміністративним позовом 18 лютого 2016 року.

Згідно з ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, позивач стверджує, що дізналась про порушення своїх прав в кінці 2015 року - на початку 2016 року.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач не оскаржує відмову відповідача, викладену у листі №37/07/К-2від 21 вересня 2015 року або будь-якому іншому листі, датованому кінцем 2015 року - початком 2016 року.

Натомість, у адміністративному позові, поданому 18 лютого 2016 року позивач просить визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області провести перерахунок пенсії позивачу у відповідності до ст.. 40 - 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням заробітної плати за час роботи у ДП ВАТ «Енергопостачальна компанія «Фірма «Універсалмаркет».

Крім зазначеного, судом апеляційної інстанції встановлено, що у провадженні Ріпкиньского районного суду Чернігівської області перебувала адміністративна справа № 2578/712/2012 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії.

Так, у адміністративній справі №2578/712/2012 ОСОБА_3 просила визнати неправомірними дії відповідача у частині відмови призначити їй пенсію за віком, відповідно до ст.. 40 - 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням заробітної плати за час роботи у ДП ВАТ «Енергопостачальна компанія «Фірма «Універсалмаркет» з 11 лютого 2009 року та зобов'язати відповідача здійснити призначення пенсії за віком.

На думку суду апеляційної інстанції, позовні вимоги у справі що розглядається та у справі №2578/712/2012 не є тотожними, проте суть останніх полягає у неврахуванні при обрахунку пенсії позивача заробітної плати за час роботи у ДП ВАТ «Енергопостачальна компанія «Фірма «Універсалмаркет».

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 18 червня 2012, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2013 року, у справі №2518/712/2012 адміністративний позов - залишено без розгляду (а.с. 61-64 Т.2).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, у справі №2518/712/2012 судом апеляційної інстанції встановлено, що в апеляційній скарзі позивач зазначає, що про порушення свого права дізналась у березні 2012 року, коли отримала копію протоколу від 11 лютого 2009 року про нарахування пенсії, де було вказано середній заробіток з якого обчислювалась пенсія.

Крім зазначеного, позивач не надала документальних доказів, які б свідчили, що момент, з якого вона дізналась про порушення свого права слід відраховувати з кінця 2015 року - початку 2016 року.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Суд апеляційної інстанції з'ясував та перевірив всі фактичні обставини справи, витребував та об'єктивно оцінив докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_3 до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії.

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи те, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_3 до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії, а доводи апеляційної скарги не спростовують таких висновків, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що відсутні підстави для скасування ухвали Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2016 року.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2016 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та підлягає оскарженню відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 06.06.2016

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Л.М. Гром,

Я.Б. Глущенко

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Глущенко Я.Б.

Гром Л.М.