Справа № 826/3271/15
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року м. Київ К/800/40708/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Стародуба О.П.,

Швеця В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 до Київського центру медико-соціальної експертизи в особі Спеціалізованої травматологічної медико-соціальної експертизи (далі - Спеціалізована травматологічна МСЕК) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 червня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, про: визнання рішення Спеціалізованої травматологічної медико-соціальної експертизи Київського центру медико-соціальної експертизи в частині встановлення інвалідності строком до 1 січня 2017 року незаконною; зобов'язання Спеціалізованої травматологічної медико-соціальної експертизи Київського центру медико-соціальної експертизи встановити інвалідність на безстроковий строк; зобов'язання Спеціалізованої травматологічної медико-соціальної експертизи Київського центру медико-соціальної експертизи змінити пункт 19 Індивідуальної Програми Реабілітації №1525 від 16 грудня 2014 року з 2034 року на 2016 рік; зобов'язання Спеціалізованої травматологічної медико-соціальної експертизи Київського центру медико-соціальної експертизи внести зміни до Індивідуальної Програми Реабілітації №1525 від 16 грудня 2014 року та надати висновки щодо професійної і трудової реабілітації відповідно до кваліфікаційного рівня ОСОБА_2 санаторно-курортного лікування з вказанням профілю.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Київського міського центру медико-соціальної експертизи в особі Спеціалізованої травматологічної медико-соціальної експертизи щодо неналежного заповнення Індивідуальної програми реабілітації ОСОБА_2 №1525 від 16 грудня 2014 року. Зобов'язано Київський міський центр медико-соціальної експертизи в особі Спеціалізованої травматологічної медико-соціальної експертизи заповнити пункт 1 в частині "санаторно-курортне лікування", пункти 4, 5, 19 Індивідуальної програми реабілітації ОСОБА_2 №1525 від 16 грудня 2014 року відповідно до вимог Форми індивідуальної програми реабілітації інваліда та Порядку її складання, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 8 жовтня 2007 року №623. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновків про відмову у задоволенні касаційної скарги з огляду на наступне.

Судами встановлено, що рішенням Спеціалізованої травматологічної МСЕК від 1 вересня 2006 року ОСОБА_2 вперше встановлено ІІІ групу інвалідності з дитинства безстроково (діагноз: двухсторонній диспластичний коксартроз: справа - ІІ ступеню без клінічних проявів; зліва - ІІІ ступеню).

При огляді 17 грудня 2013 року Спеціалізована травматологічна МСЕК встановила позивачу ІІІ групу інвалідності з дитинства з ураженням опорно-рухового апарату безстроково.

16 грудня 2014 року при огляді ОСОБА_2 у зв'язку з погіршенням стану здоров'я їй було встановлено ІІ групу інвалідності з дитинства з ураженням опорно-рухового апарату строком на два роки.

Позивач з вказаним рішенням не погодилась, у зв'язку з чим її було запрошено на Центральну МСЕК №1, яка повністю підтвердила рішення Спеціалізованої травматологічної МСЕК від 16 грудня 2014 року.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» (в редакції станом на 16 грудня 2014 року) медико-соціальна експертиза - визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров'я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров'я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи;

Медико-соціальна експертиза повнолітніх осіб проводиться медико-соціальними експертними комісіями.

Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров'я особі, визнаній інвалідом, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.

Медико-соціальні експертні комісії визначають, зокрема: групу інвалідності, її причину і час настання, види трудової діяльності, рекомендовані інваліду за станом здоров'я.

Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань проведення медико-соціальної експертизи» від 4 липня 2014 року №1590 статтю 7 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» доповнено частинами тринадцятою та чотирнадцятою такого змісту:

Особам, які звертаються для встановлення інвалідності, зумовленою наявністю анатомічних дефектів, інших необоротних порушень функцій органів і систем організму, відповідна група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду. Переогляд з метою підвищення групи інвалідності таким особам відбувається на підставі особистої заяви інваліда або його законного представника у разі настання змін у стані здоров'я і працездатності інваліда або за рішенням суду.

Порядок проведення переогляду з метою підвищення групи інвалідності і вичерпний перелік анатомічних дефектів, інших необоротних порушень функцій органів і систем організму, станів та захворювань, за яких відповідна група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

На виконання пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань проведення медико-соціальної експертизи», згідно з яким Кабінет Міністрів України зобов'язано протягом двох місяців з дня набрання чинності цим Законом забезпечити прийняття нормативно-правових актів, передбачених цим Законом, та приведення своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом, відповідний Перелік анатомічних дефектів, інших необоротних порушень функцій органів і систем організму, станів та захворювань, за яких відповідна група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року №10.

Тобто, вказаний Перелік станом на 16 грудня 2914 року не діяв.

Разом з тим, тлумачення частини 13 та 14 статті 7 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» дає підстави для висновку про те, що обов'язок встановлення групи інвалідності без зазначення строку повторного огляду виникає виключно за наявності відповідного переліку анатомічних дефектів, інших необоротних порушень функцій органів і систем організму.

Отже правильними є висновки судів попередніх інстанцій, що медико-соціальна експертна комісія була позбавлена можливості дійти висновку про можливість призначення позивачу ІІ групи інвалідності безстроково на підставі пункту 13 статті 7 вказаного Закону, оскільки станом на 16 грудня 2014 року відповідний перелік не був затверджений.

Станом на 16 грудня 2014 року був чинним пункт 22 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1317 від 3 грудня 2009 року, згідно з яким, особам, що звертаються для встановлення інвалідності, група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду у разі наявності вроджених вад розумового чи фізичного розвитку, анатомічних дефектів, стійких необоротних морфологічних змін та розладу функцій органів і систем організму, неефективності реабілітаційних заходів, неможливості відновлення соціальної адаптації, несприятливого прогнозу відновлення працездатності з урахуванням реальних соціально-економічних обставин у місці проживання інваліда, а також інвалідам, у яких строк переогляду настає після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Також Перелік захворювань, дефектів, необоротних морфологічних станів, порушень функцій органів та систем організму, при яких група інвалідності встановлюється без строку переогляду, міститься у Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженій наказом Міністерства охорони здоров'я України від 5 вересня 2011 року №561.

Разом з тим, вказані підзаконні нормативно-правові акти станом на 16 грудня 2014 року не відповідали вимогам статті 7 вказаного Закону з вищеперерахованими змінами, тому відповідач при розгляді заяви позивача та проведенні огляду мав керуватися саме вимогами Закону. За таких обставин, обґрунтованими є висновки судів про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання рішення Спеціалізованої МСЕК в частині встановлення інвалідності строком до 1 січня 2017 року незаконною та зобов'язання встановити інвалідність на безстроковий строк.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» (в редакції станом на 16 грудня 2014 року медико-соціальні експертні комісії складають (коригують) індивідуальну програму реабілітації інваліда, в якій визначаються реабілітаційні заходи і строки їх виконання, та здійснюють контроль за повнотою та ефективністю виконання цієї програми.

Формою індивідуальної програми реабілітації інваліда та Порядку її складання, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 8 жовтня 2007 року №623, передбачено пунктом 19 «дата контролю за виконанням ФПР». У пункті 19 «Дата контролю за виконанням ІПР» зазначається дата контролю за виконанням ІПР, що здійснюється не рідше одного разу на два роки і може не збігатися з датою наступного огляду інваліда (дитини-інваліда).

В даному випадку у пункті 19 «дата контролю за виконанням ІПР" Індивідуальної програми реабілітації позивача №1525 від 16 грудня 2014 року вказано 2034 рік, що суперечить вищевказаним вимогам законодавства.

Таким чином, колегія суддів вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про те, що вказані обставини свідчать про обґрунтованість позовних вимог в цій частині та необхідність зобов'язання відповідача привести пункт 19 Індивідуальної програми реабілітації позивача до вимог законодавства.

Крім того, обґрунтованими є висновки судів першої та апеляційної інстанцій про зобов'язання відповідача привести пункт 4 Індивідуальної програми реабілітації позивача до вимог законодавства, у зв'язку з тим, що вказаний пункт всупереч Форми індивідуальної програми реабілітації інваліда та Порядку її складання, затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України від 8 жовтня 2007 року №623 не заповнений.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 червня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді О.П. Стародуб В.В. Швець