Справа № 825/857/16
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2016 року Чернігів Справа № 825/857/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Кашпур О.В.,

суддів - Лобана Д.В., Непочатих В.О.,

за участі секретаря - Пушенко О.І.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідачів - Качанка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 04.05.2016 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Чернігівській області і просить:

визнати протиправним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 01.04.16р. №009-о/д "По особовому складу";

поновити його на посаді заступника начальника міжрегіональна відділу оперативного документування оперативного управління Головного управління ДФС у Чернігівській області та службі в податковій міліції;

стягнути з Головного управління ДФС у Чернігівській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день ухвалення судового рішення;

допустити негайне виконання рішення суду в межах норм статті 256 КАС України.

Свої вимоги мотивує тим, що дії відповідачів щодо його звільнення з посади заступника начальника міжрегіонального відділу оперативного документування оперативного управління Головного управління ДФС у Чернігівській області та податкової міліції є незаконними. Позивач наполягає на тому, що відповідачами не було дотримано процедури звільнення, а саме не дотримано вимоги підпункту «г» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29.07.1991р. №114 та п. 1 ст. 40 КЗпП, які передбачають, що звільнення зі служби можливе лише за відсутності можливості подальшого використання на службі та за умови того, що працівнику запропоновано переведення на іншу роботу. Позивач наполягає на тому, що в структурі Головного управління ДФС у Чернігівській області в період з 08.02.2016р. по 08.04.2016р. були в наявності вакантні посади, однак йому їх не було запропоновано.

Крім того, на думку, ОСОБА_1, при звільненні його за скороченням не було враховано приписи статті 42 КЗпП України щодо наявності у нього переважного права на залишення на службі. Так, позивач зазначає, що відповідачами не враховано його кваліфікацію та продуктивність праці, зокрема наявність відповідної освіти, відсутність дисциплінарних стягнень, наявність заохочень, успіхи у роботі, отримання премій за виконання особливо важливих робіт, відсутність прогулів, відпусток без збереження заробітної плати, тривалого перебування на лікарняних листках, відсутність зауважень з боку адміністрації щодо строків і якості виконуваних робіт, дотримання строків виконання доручених завдань тощо. Враховуючи наведене, позивач вважає, що його було звільнено незаконно, а тому просить поновити його на посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити позивачу в їх задоволенні, пояснив, що в міжрегіональному відділі оперативного документування оперативного управління Головного управління ДФС у Чернігівській області відбулося скорочення штатів, в зв'язку з чим ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади. Представник відповідачів наполягає на тому, що процедура звільнення була дотримана в повному обсязі, так, позивача повідомлено про можливе наступне вивільнення за два місяці до такого звільнення, запропоновано рівнозначні вакантні посади. Представник відповідачі зазначив, що, оскільки, ОСОБА_1 на посаді заступника начальника міжрегіонального відділу оперативного документування оперативного управління ГУ ДФС у Чернігівській області неодноразово вказувалось на наявні недоліки в його роботі (листи УОД ГОУ ДФС України від 08.07.2015 №07-1103/228, від 21.07.2015 № 07-1101/2345цт, від 04.02.2016 №07- 1102/77цт, рапорт від 10.08.2015 № 07-1103/269), для доцільнішого використання з урахуванням ділових і особистих якостей та досвіду роботи відповідно до пункту 42 підпункту б Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29 липня 1991 року № 114 йому було запропоновано дві рівнозначні вакантні посади (заступника начальника міжрегіонального відділу оперативного документування оперативного управління ГУ ДФС у Волинській області та заступника начальника міжрегіонального відділу оперативного документування оперативного управління ГУ ДФС у Тернопільській області), від яких ОСОБА_1 відмовився, про що складено акт пропонування посади від 01.04.2016 №21- 1102/252цт.

Таким чином, зважаючи на відмову від запропонованих посад, керуючись п.64 пп. «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29 липня 1991 року № 114, майора податкової міліції ОСОБА_1 правомірно звільнено з посади та служби в податковій міліції. Враховуючи наведене, представник відповідачів вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що наказом Державної фіскальної служби України від 02.02.2015 № 0021-о/д «Про призначення працівників» відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29 липня 1991 року № 114 та пункту 7 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236 капітана податкової міліції ОСОБА_1 було призначено на посаду заступника начальника міжрегіонального відділу оперативного документування оперативного управління Головного управління ДФС у Чернігівській області, звільнивши з посади заступника начальника міжрегіонального відділу оперативного документування оперативного управління Головного управління Міндоходів у Чернігівській області. ОСОБА_1 було встановлено посадовий оклад згідно зі штатним розписом у розмірі 1563 гривень на місяць, із збереженням раніше встановлених надбавок і доплат.

Згідно наказу № 009-о/д від 01.04.2016 відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (далі по тексту - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29 липня 1991 року № 114 та пункту 7 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236 звільнено з посади та податкової міліції ДФС за пунктом 64 підпунктом «г» Положення (через скорочення штатів) майора податкової міліції ОСОБА_1, заступника начальника міжрегіонального відділу оперативного документування оперативного управління Головного управління ДФС у Чернігівській області, з 08.04.2016.

Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Водночас питання проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, звільненням із неї, права і обов'язки таких осіб визначені та урегульовані спеціальним законодавством, зокрема Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114).

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Відповідно до підпункту «г» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29 липня 1991 року № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Як наведено в п. 19 в постанові Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд під час розгляду трудового спору, пов'язаного зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП повинен з'ясувати чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Отже, враховуючи наведене норми, суд приходить до висновку про те, що звільнення ОСОБА_1 через скорочення штатів було можливе за умови того, що дійсно відбулося скорочення його посади в штатному розписі Головного управління ДФС у Чернігівській області, що його повідомлено про наступне можливе вивільнення не пізніше ніж за два місяці до такого звільнення, одночасно роботодавець повинен був ознайомити позивача з переліком вакантних посад в тому ж органі державної влади, що відповідають його кваліфікації, а також врахувати наявність у посадової особи переважного права на залишення на службі.

На виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 840 „Про внесення змін у додаток і до постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2014 р. № 85", наказу ДФС України від 18.01.2016 № 57-о „Про надання повноважень", наказів Головного управління ДФС у Чернігівській області від 01.02.2016 № 140 „Про введення в дію структури ГУ ДФС в області" та від 01.02.2016 № 2-ф „Про введення в дію штатного розпису на 2016 рік Головного управління ДФС у Чернігівській області" 08 лютого 2016 року працівників міжрегіонального відділу оперативного документування оперативного управління ГУ ДФС у Чернігівській області, в тому числі ОСОБА_1, було попереджено про можливе наступне звільнення (протокол оперативної наради особового складу МВОД ОУ ГУ ДФС у Чернігівській області від 08.02.2016 № 25-01-07-09-69цт), про що свідчить довідка Управління оперативного документування Головного оперативного управління Державної фіскальної служби України від 16.05.2016 № 21/-1102/131 (а.с. 36).

На виконання розпорядження ДФС України від 31.03.2016 № 0С-о/д з метою забезпечення дотримання прав працівників служби оперативного документування при здійсненні організаційно-штатних заходів було створено комісію для пропонування вакантних посад співробітникам міжрегіональних підрозділів оперативного документувань ГУ ДФС в областях та м. Києві.

Згідно з пунктом 2 протоколу засідання Комісії від 01.04.2016 ОСОБА_1 було запропоновано дві вакантні посади заступника начальника міжрегіонального відділу оперативного документування оперативного управління ГУ ДФС у Волинській області та заступника начальника міжрегіонального відділу оперативного документування оперативного управління ГУ ДФС у Тернопільській області, від яких позивач відмовився, що засвідчує акт пропонування посади від 01.04.2016 №21- 1102/252цт (а.с. 49).

Таким чином, ДФС України дотримано процедуру звільнення позивача, що передбачена ст. 40, 42, 49-2 Кодексу законів про працю України, однак під час судового засідання встановлено, що у відповідача не мало місця скорочення посади позивача у штаті працівників.

Так, згідно штатного розпису Головного управління ДФС у Чернігівській області на 2015 рік (а.с. 46-48) міжрегіональний відділ оперативного документування оперативного управління Головного управління ДФС у Чернігівській області налічував 10 посад, з них одна посада начальника відділу, одна посада заступника начальника відділу, шість посад старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ, дві посади старшого оперуповноваженого.

Згідно штатного розпису Головного управління ДФС у Чернігівській області на 2016 рік (а.с. 30) міжрегіональний відділ оперативного документування оперативного управління Головного управління ДФС складається з семи посадових осіб, а саме одна посада начальника відділу, одна посада заступника начальника відділу, три посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ, дві посади старшого оперуповноваженого.

Зазначені обставини свідчать про те, що посада ОСОБА_1 не була скорочена і в штатному розписі Головного управління ДФС у Чернігівській області на 2016 рік залишилась посада заступника начальника міжрегіонального відділу оперативного документування оперативного управління. Проти цього не заперечував представник Головного управління ДФС у Чернігівській області.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що звільнення ОСОБА_1 за пунктом 64 підпунктом «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29 липня 1991 року № 114, через скорочення штатів є незаконним, оскільки такого скорочення не відбулося, тому позивач підлягає поновленню на посаді, а оскаржуваний наказ підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до пункту 1.3 Інструкції про порядок призначення н посади та звільнення з посад осіб начальницького складу податкової міліції Державної фіскальної служби України, затвердженої наказом ДФС від 03.11.2014 № 240, порядок добору, вивчення, призначення на посади, звільнення з посад та оформлення необхідних документів на осіб начальницького складу підрозділів оперативного документування визначається окремими наказами ДФС та здійснюється управлінням, оперативного документування Головного оперативного управління ДФС відповідно до законодавства та розпорядчих документів ДФС.

Міжрегіональні відділи оперативного документування оперативних управлінь головних управлінь ДФС в областях та місті Києві становлять єдину систему - службу оперативного документування, працівники якої призначаються на посади та звільняються з посад Головою ДФС або особою, яка тимчасово виконує його обов'язки (пункти 1.6 та 1.21 Положення про управління оперативного документування Головного оперативного управління Державної фіскальної служби України, затвердженого наказом ДФС від 24.11.2014 №323/дск).

Отже, наказ про поновлення позивача на посаді зобов'язана видати саме, Державна фіскальна служба України, яка здійснювала прийом позивача на роботу та незаконно звільнила його з посади.

Таким чином, судом встановлено факт протиправності звільнення позивача із займаної посади, відтак, період часу з 09.04.2016 по 30.05.2016 є періодом вимушеного прогулу позивача, а втрачений за цей час заробіток, відповідно до вимог чинного трудового законодавства України, підлягає відшкодуванню, виходячи з розміру середньоденного заробітку за останні два місяці, що передували звільненню.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Із п. 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Відповідно до абз. 1 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі, коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Згідно довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 за лютий-березень 2016 року грошове забезпечення позивача за лютий 2016 року становить 4589,23 грн число робочих днів в лютому 2016 року складає 21 робочий день. Грошове забезпечення ОСОБА_1 за березень 2016 року становить 4299,45 грн, в березні 2016 року було 22 робочі дні.

Таким чином розмір середньоденного грошового забезпечення ОСОБА_1 складає 206,71 грн ((4589,23 грн+4299,45 грн)/(21+22 робочі дні) = 206,71 грн).

Середній заробіток ОСОБА_1 за вимушений прогул за період з 09.04.2016 по 30.05.2016 складає 6821,43 грн (206,71*(15 робочих днів квітня + 18 робочих днів травня) = 6821,43 грн).

Враховуючи, що у випадку не урегульованості порядку визначення середньоденного грошового забезпечення осіб начальницького складу підрозділів податкової міліції спеціальним законодавством, та наявності правового регулювання загальним законодавством, суд вважає, що посилання ГУ ДФС в Чернігівській області на те, що норми Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 не поширюються на працівників податкової міліції є необґрунтованими.

Враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_1 перебував у безпосередніх трудових відносинах з Головним управлінням ДФС у Чернігівській області, де йому нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення, суд вважає, що саме з Головного управління ДФС у Чернігівській області підлягає стягненню середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу з 09.04.2016 по 30.05.2016 у сумі 6821,43 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а відповідачами не доведено правомірність своїх дій, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу Державної фіскальної служби України від 01.04.2016 №009-о/д "По особовому складу", про поновлення його на посаді заступника начальника міжрегіональна відділу оперативного документування оперативного управління Головного управління ДФС у Чернігівській області та службі в податковій міліції та стягнення з Головного управління ДФС у Чернігівській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби. Таким чином, постанова суду в частині поновлення позивача на займаній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в межах суми за один місяць, підлягає негайному виконанню.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 01.04.2016 № 009-о/д "По особовому складу".

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника міжрегіонального відділу оперативного документування оперативного управління Головного управління ДФС у Чернігівській області з 09.04.2016.

Стягнути з Головного упраління ДФС у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.04.2016 по 30.05.2016 у сумі 6821 (шість тисяч вісімсот двадцять одна) грн. 43 коп.

Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника міжрегіонального відділу оперативного документування оперативного управління Головного упралвіння ДФС у Чернігівській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми за один місяць в розмірі 4444 (чотири тисячі чотириста сорок чотири) грн. 34 коп. допустити до негайного виконання.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуюча суддя О.В. Кашпур

Судді Д.В. Лобан

В.О. Непочатих