Справа № 813/6239/14
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2016-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2016 року № 813/6239/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Булавко О.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Радехівської районної державної адміністрації Львівської області про визнання протиправними та скасування розпоряджень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Радехівської районної державної адміністрації Львівської області про скасування розпоряджень голови Радехівської районної державної адміністрації Львівської області від 21.08.2014 року за №204к, від 22.08.2014 року за №208к, від 22.08.2014 року за №209к; поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з урахуванням клопотання про збільшення розміру позовних вимог, в сумі 80498 грн. 88 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено строк притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді догани, процедуру застосування дисциплінарних стягнень, та безпідставно оголошено догани, оскільки позивач будучи керівником відділу освіти вправно виконував обов'язки передбачені посадовою інструкцією, а у його діях немає складу адміністративного проступку. Також, на думку позивача, звільнення за порушення присяги можливе лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього службовим обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення присяги, якщо цей проступок не можливо кваліфікувати як порушення присяги.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задовольнити.

Відповідач у запереченні вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки на позивача обґрунтовано накладено дисциплінарні стягнення у виді доган з причин не виконання та неналежного виконання ним службових обов'язків. Також, акцентував увагу на тому, що звільненню ОСОБА_1 передувало подання УБОЗ ГУ МВС України у Львівській області про виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення, та постанова Радехівського районного суду Львівської області, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні корупційного правопорушення. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд встановив таке.

Наказом голови Радехівської районної державної адміністрації Львівської області за № 397 від 31.05.2012 року ОСОБА_1 призначено на посаду керівника відділу освіти.

Розпорядженням голови Радехівської районної державної адміністрації Львівської області від 21.08.2014 року за № 204к, відповідно до ст. 147 Кодексу законів про працю України, ст. 14 Закону України "Про державну службу", враховуючи акт від 21.08.2014 року про відмову у наданні пояснень щодо порушення наказу Міністерства освіти України від 15.04.1993 року за № 102, керівника відділу освіти райдержадміністрації ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану.

Розпорядженням голови Радехівської районної державної адміністрації Львівської області від 22.08.2014 року за № 208к, відповідно до ст. 147 Кодексу законів про працю України, ст. 14 Закону України "Про державну службу", враховуючи акт від 21.08.2014 року про відмову у наданні пояснень про вжиття заходів щодо аварійного стану спортзалу Березівської ЗОШ І-ІІІ ступеня, керівника відділу освіти райдержадміністрації ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану.

Розпорядженням голови Радехівської районної державної адміністрації Львівської області від 22.08.2014 року за № 209к, відповідно до п. 6 ст. 30 Закону України "Про державну службу", враховуючи подання УБОЗ ГУ МВС України у Львівській області від 30.05.2014 року за № 24/8-1781/Тс, постанову Радехівського районного суду від 12.06.2014 року, акт службового розслідування від 21.08.2014 року та розпорядження голови райдержадміністрації від 21.08.2014 року за № 204к, від 22.08.2014 року за № 208к, ОСОБА_1 звільнено з посади керівника відділу освіти райдержадміністрації 26.08.2014 року за порушення Присяги державного службовця.

Не погоджуючись з оголошеними доганами та звільненням, вважаючи застосування дисциплінарних заходів необґрунтованим та упередженим, позивач звернувся до суду про їх скасування.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Щодо розпоряджень, які стосуються притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Згідно зі ст. 14 Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 року за № 3723-ХІІ, у редакції чинній на час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює. До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Відповідно до ст. 147 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року за № 322-VIII (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Отже, заходи дисциплінарного впливу передбачені Законом України "Про державну службу" та трудовим законодавством застосовуються до державних службовців за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків.

З матеріалів справи судом встановлено, що наказом керівника відділу освіти Радехівської районної державної адміністрації Львівської області ОСОБА_1 від 08.08.2013 року за № 94 Луцик Лідію Ярославівну призначено директором Сушнівського навчально-виховного комплексу з 09.08.2013 року порядком переведення з посади вчителя початкових класів Половецького навчально-виховного комплексу.

Вважаючи даний наказ таким, що суперечить наказу Міністерства освіти України від 15.04.1993 року за № 102, керівник Радехівської районної державної адміністрації Львівської області зажадав від ОСОБА_1 письмових пояснень з приводу його видання.

Працівниками Радехівської районної державної адміністрації Львівської області складено акт від 21.08.2014 року в якому зафіксовано, що на вимогу голови райдержадміністрації про надання письмових пояснень щодо видання наказу керівником відділу освіти райдержадміністрації ОСОБА_1 про надання дозволу Луцик Лідії Ярославівні, директору Сушнівського навчально-виховного комплексу, читати уроки за сумісництвом в початкових класах Половецького навчально-виховного комплексу, що суперечить наказу Міністерства освіти України від 15.04.1993 року за № 102, керівник відділу освіти ОСОБА_1 відмовився давати такі пояснення.

За правилами ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

З врахування того, що наказ за № 94 виданий ОСОБА_1 08.08.2013 року, а дисциплінарне стягнення за його видання накладено розпорядженням голови Радехівської районної державної адміністрації Львівської області за № 204к від 21.08.2014 року, тобто більш ніж через один рік після вчинення проступку, суд дійшов висновку про накладення дисциплінарного стягнення поза межами строків встановлених ст. 148 КЗпП України, а отже розпорядження про накладення адміністративного стягнення слід визнати протиправним та скасувати.

Покликання представника відповідача на те, що вчинений дисциплінарний проступок тривав до 31.05.2014 року, тобто до дати повної реалізації наказу, суд до уваги не бере, оскільки проступок ОСОБА_1 полягає саме у видачі наказу, а не у реалізації цього наказу особою, якої він стосується. Видача ж ОСОБА_1 наказу за № 94 відбулася 08.08.2013 року і саме з цієї дати слід відраховувати строки притягнення до дисциплінарної відповідальності.

При цьому, покликання позивача на те, що дисциплінарне стягнення у виді догани накладено фактично за відмову від надання пояснень суд до уваги не бере, оскільки безпосередньо з тексту розпорядження судом встановлено, що при застосуванні дисциплінарного стягнення лише враховано акт про відмову у наданні пояснень, а не притягнуто до дисциплінарної відповідальності за відмову у наданні пояснень. Також, суд не бере до уваги покликання сторони позивача на те, що в порушення п. 21 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку за № 213 розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності протягом 3 днів під розписку позивачу не оголошено, а ознайомлено з даним розпорядженням лише 28.08.2014 року, оскільки 23-25 серпня 2014 року були вихідними днями, а з 26 серпня позивач перебував на лікарняному.

Також, відповідно до посадової інструкції, затвердженої головою Радехівської районної державної адміністрації Львівської області, керівник відділу освіти організовує підготовку навчальних закладів до нового навчального року, зокрема, до роботи в осінньо-зимовий період, проведення поточного та капітального ремонту приміщень (п. 9 Розділу ІІ).

Актом обстеження спортивного залу Березівської ЗОШ І-ІІІ ступеня Радехівського району Львівської області, що належить відділу освіти Радехівської районної державної адміністрації Львівської області від 07.07.2007 року, складеним комісією у складі сільського голови, керівника містобудування, архітектури та ЖКГ РДА, головного архітектора району, керівника відділу надзвичайних ситуацій Радехівської районної державної адміністрації Львівської області, директора Березівської ЗОШ І-ІІІ ступеня, начальника інженерно-господарської служби відділу освіти Радехівської РДА, зафіксовано, що будівництво спортзалу проведено у 1977 році, конструкція даху - рубероїдне покриття, стіни цегляні; внаслідок протікання даху під впливом природніх умов та часу цегляна кладка стін даного об'єкту по всьому периметру зруйнувалася, реальна загроза обвалу плит перекриття. В спортзалі займаються діти; існує реальна загроза безпеки дітей. Комісія запропонувала визнати даний об'єкт аварійним і таким, що потребує негайного проведення аварійно-відновлювальних робіт.

Керівник відділу освіти ОСОБА_1 звернувся до голови Радехівської районної ради з листом № 1137 від 03.12.2013 року, в якому просив розглянути на черговій сесії районної ради лист директора ЗОШ І-ІІІ ст. с. Березівка Вілінської О.Ф. про передачу будівлі школи у власність Березівської сільської ради з метою оформлення права власності для подальшого впровадження енергозберігаючих технологій.

Березівська сільська рада 11.02.2014 року звернулася з листом вих. № 31 до Радехівської районної державної адміністрації Львівської області з проханням розглянути питання про передачу у власність територіальній громаді будівлю загальноосвітньої школи І-ІІ ст. с. Грицеволя та загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. с. Березівка. Вищезгадані будівлі і надалі залишаються на балансі районного відділу освіти. В разі позитивного вирішення питання Березівська сільська рада та громада населених пунктів буде мати можливість брати участь у різного роду проектах та співфінансувати проекти, спрямовані на ремонт та оновлення будівель.

Також, керівник відділу освіти ОСОБА_1 11.06.2014 року звернувся з листом вих. № 401 до голови Радехівської районної державної адміністрації Львівської області з проханням призначити комісію по обстеженню аварійних приміщень незавершеного будівництва спортзалу: Березівської ЗОШ І-ІІІ ступеня та Бабичівської ЗОШ І-ІІ ступеня.

Актом обстеження будівлі спортивного залу Березівської ЗОШ І-ІІІ ступеня в с. Березівка Радехівського району від 13.06.2014 року зафіксовано, що внаслідок протікання даху та замокання стін під впливом природніх умов стіни будівлі зруйнувалися. З/б балка, що опиралася на стіни впала, що призвело до руйнування перекриття з/б панелей (12 штук). Комісією запропоновано провести обстеження ліцензованою організацією технічного стану будівлі, з метою демонтажу конструкцій перекриття та стін і відновлення можливості використання даних матеріалів. Одним з членів комісії був ОСОБА_1

Крім того, відділом освіти Радехівської районної державної адміністрації Львівської області листом № 431 від 20.06.2014 року поінформовано голову адміністрації щодо стану будівель навчальних закладів району, зокрема, про проблемні об'єкти, що потребують додаткового фінансування: демонтаж будівлі спортзалу Березівської ЗОШ І-ІІІ ступеня (необхідно провести технічне обстеження будівлі - орієнтовна вартість 10,0 тис. грн.).

Таким чином, суд зважає на покликання відповідача на акт від 21.08.2014 року складений працівниками Радехівської районної державної адміністрації Львівської області, яким зафіксовано відмову позивача надати письмові пояснення про вжиття заходів щодо аварійного стану спортзалу Березівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня, однак зазначає, що відповідач не вказав яких саме заходів повинен був вжити позивач щодо аварійного стану спортзалу та за невжиття яких саме заходів до нього застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани розпорядженням за № 208к від 22.08.2014 року.

Обставини справи свідчать про те, що спортивний зал перебуває у аварійному стані з 2007 року, позивачем вжито необхідних інформаційних та організаційних заходів передбачених законодавством, в межах його компетенції, а отже, в ситуації не виділення районною державною адміністрацією коштів ні на технічне обстеження ліцензованою організацією відповідного об'єкта, ні на його демонтаж, підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за невжиття заходів щодо аварійного стану спортзалу Березівського ЗОШ І-ІІІ ступеня у відповідача не було.

При цьому, покликання позивача на те, що дисциплінарне стягнення у виді догани накладено фактично за відмову від надання пояснень суд до уваги не бере, оскільки безпосередньо з тексту розпорядження судом встановлено, що при застосуванні дисциплінарного стягнення враховано лише акт про відмову у наданні пояснень, а не притягнуто до дисциплінарної відповідальності за відмову у наданні пояснень.

Більше того, висновки про протиправність згаданих розпоряджень про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності зазначені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 09.03.2016 року, які в силу положень ч.5 ст.227 КАС України є обов'язковими для суду першої інстанції.

Що стосується розпорядження голови Радехівської районної державної адміністрації Львівської області № 209к від 22.08.2014 року про звільнення ОСОБА_1

Згідно з актом проведення службового розслідування від 21.08.2014 року в ході роботи комісією отримано пояснення від працівників відділу освіти, проведено ознайомлення та вивчення письмових пояснень, отримано та зібрано інформацію від Управління по боротьбі з організованою злочинністю та Радехівського районного суду, розглянуто документи та заслухано пояснення ОСОБА_1 та встановлено: відповідно до подання Управління по боротьбі з організованою злочинністю від 30.05.2014 року № 24/8-1783/Тс, Радехівського районного суду від 12.06.2014 року та службового розслідування проведеного комісією Радехівської районної державної адміністрації Львівської області, ОСОБА_1, керівник відділу освіти притягнутий до відповідальності за вчинене корупційне правопорушення (недотримання ст. 12 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції). Відповідно до ст. 30 Закону України "Про державну службу" за порушення Присяги державного службовця, недотримання ст. 12 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" - вчинення корупційного правопорушення, притягнути до відповідальності ОСОБА_1, керівника відділу освіти райдержадміністрації, а саме звільнити із займаної посади.

Відповідно до п. 6 ст. 30 Закону України "Про державну службу", враховуючи подання УБОЗ ГУ МВС України у Львівській області від 30.05.2014 року № 24/8-1781/Тс, постанову Радехівського районного суду від 12.06.2014 року, акт службового розслідування від 21.08.2014 року та розпорядження голови райдержадміністрації: від 21.08.2014 року № 204к, від 22.08.2014 року № 208к, розпорядженням голови Радехівської районної державної адміністрації Львівської області від 22.08.2014 року № 209к, ОСОБА_1 звільнено з посади керівника відділу освіти райдержадміністрації 26.08.2014 року за порушення Присяги державного службовця.

Відповідно до Закону України від 07.04.2011 р. № 3206-VI "Про засади запобігання і протидії корупції" суб'єктами відповідальності за корупційні правопорушення є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування (підп. "в" п. 1 ч. 1 ст. 4).

Відповідно до ст. 12 згаданого Закону посадові особи юридичних осіб публічного права зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік. Неподання або несвоєчасне подання декларації є корупційним правопорушенням.

Згідно з ч. 7 ст. 5 цього ж Закону посадові і службові особи державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, посадові особи місцевого самоврядування, юридичних осіб публічного права, їх структурних підрозділів у разі виявлення корупційного правопорушення чи одержання інформації про вчинення такого правопорушення працівниками відповідних державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб публічного права, їх структурних підрозділів зобов'язані у межах своїх повноважень ужити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення спеціально уповноважений суб'єкт у сфері протидії корупції.

На виконання відповідних норм Закону видано наказ № 76/1 від 19.03.2014 року, згідно з п. 1 якого відповідальним за проведення та дотримання усіх необхідних заходів запобігання і протидії корупції у відділі освіти та навчальних закладах району керівника відділу освіти ОСОБА_1 Пунктом 3 даного наказу зобов'язано керівникам структурних підрозділів відділу освіти щорічно до 1 квітня подавати декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік. Згідно з п. 4 наказу про всі виявлені порушення Закону слід негайно повідомляти спеціалізований суб'єкт боротьби з корупцією /а.с.76/.

Оскільки ОСОБА_1 покладені на нього відповідним наказом обов'язки виконані не були, це стало підставою для подання Управління по боротьбі з організованою злочинністю від 30.05.2014 року № 24/8-1783/Тс про виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення або невиконанню вимог закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Постановою Радехівського районного суду від 12.06.2014 року у справі № 451/820/14-п, що набрала законної сили 23.06.2014 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 172-9 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (одна тисяча двадцять гривень).

Таким чином, позивачем вчинено адміністративне корупційне правопорушення, за яке він притягнутий до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про державну службу" крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі, зокрема, відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону.

Припинення державної служби відповідно до пункту 7 частини першої цієї статті здійснюється у триденний строк з дня отримання органом, в якому працює державний службовець, копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили.

Крім того, голова Радехівської районної державної адміністрації Львівської області звернувся з листом від 09.07.2014 року № 02-33/1200-1 до Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації в якому просив, з врахування листа Управління по боротьбі з організованою злочинністю від 30.05.2014 року № 24/8-1781/Тс щодо складення протоколу відносно ОСОБА_1 та рішення Радехівського районного суду Львівської області від 12.06.2014 року у справі № 451/820/14-п, дати згоду на звільнення з посади керівника відділу освіти райдержадміністрації ОСОБА_1

На відповідне звернення Департамент освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації листом від 11.07.2014 року № 03-10/1887 повідомив, що за наявності законних підстав не заперечує проти зазначеного звільнення.

Тому суд не бере до уваги покликання позивача на те, що його звільнення з Департаментом освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації не погоджено.

При цьому, судом враховано і таке.

У частині другій статті 17 Закону України "Про державну службу" наведено текст Присяги: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов'язки».

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Тобто, як порушення Присяги, так і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) норм, а дисциплінарне правопорушення пов'язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби. Таким чином, припинення державної служби у зв'язку з порушенням Присяги та дисциплінарна відповідальність державних службовців може бути наслідком існування схожих фактичних підстав у разі вчинення державним службовцем достатньо близьких за характером одне до одного дисциплінарного або іншого правопорушення.

Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності повинен бути не меншим, ніж під час звільнення за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Зазначена правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року у справі №21-403а12, а тому в силу положень ст.244-2 КАС України враховується судом при вирішенні даного спору. При цьому, суд не знайшов підстав для відступлення від такої позиції.

Також, суд з урахуванням того, що позивач з 26.08.2014 року перебував на лікарняному, в силу положень ч.5 ст.227 КАС України, застосовує обов'язкові висновки Вищого адміністративного суду України в ухвалі від 09.03.2016 року у цій справі, згідно яких «позивача звільнено під час перебування на лікарняному, тобто з порушенням порядку, передбаченого трудовим законодавством».

Крім того, судом на підставі наведеної норми застосовуються висновки Вищого адміністративного суду України про відсутність мотивів обрання відповідачем звільнення саме за порушення Присяги як виду дисциплінарного стягнення.

Наведене вказує на те, що спірне розпорядження про звільнення не можу вважатись правомірним.

Як наслідок, звільнення позивача є незаконним, а тому він підлягає поновленню на попередній роботі у відповідності до положень ч.1 ст.235 КЗпП України.

При цьому, враховуючи положення абзацу другого п.2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, позивача належить поновити з 27.08.2014 року.

З приводу вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У відповідності до положень ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, продовжується у наведеній нормі, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

При цьому, у відповідності до підп. «з» п.1, п.5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, основою для визначення середнього заробітку є середньоденна (годинна) заробітна плата.

Абзацом третім п.1 цього ж Порядку передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

В матеріалах справи наявна довідка від 19.04.2016 року за №29 зі змісту якої вбачається, що виплати позивача у липні 2014 року становили 1451 грн. 97 коп., а у червні 2014 року - 1191 грн. 27 коп.

Визначаючи середньоденний розмір заробітної плати судом враховано кількість робочих днів визначених у листі Міністерства соціальної політики України від 04.09.2013 року за №9884/0/14-13/13 та заробітну плату отриману у червні та липні 2014 року - становить 62 грн. 93 коп.

Визначаючи кількість днів, за які належить стягнути середній заробіток за вимушений прогул, судом враховано період з 27.08.2014 року по 06.06.2016 року та листи Міністерства соціальної політики України від 04.09.2013 року за №9884/0/14-13/13, від 09.09.2014 року за №10196/0/14-14/13, від 20.07.2015 року за №10846/0/14-15/13. Така кількість днів становить 468.

З врахуванням викладеного, сума становить 29451 грн. 24 коп., за виключенням податків та обов'язкових платежів, а середньомісячна заробітна плата, становить 1321 грн. 62 коп., теж за виключенням податків та обов'язкових платежів.

Окрім того, при визначенні середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд враховує суми доходу отримані протягом серпня 2014 року та грудня 2015 року, які згідно відомостей Сокальської ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області від 26.05.2016 року за №1194/10/13-26-08-01 є більшими ніж середній заробіток за час вимушеного прогулу (74031 грн. 20 коп.).

А відтак, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягає стягненню.

При цьому, суд звертає увагу на те, що представником позивача зроблено невірний розрахунок середнього заробітку, оскільки було взято показники виплат позивачу у серпні 2014 року, в якому він працював не повний місяць, та розраховано середній заробіток з урахуванням показників середнього динної заробітної плати.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, в частині скасування розпоряджень, поновлення на роботі, а тому в цій частині підлягають до задоволення. В іншій частині у задоволенні позову належить відмовити.

При цьому, суд у відповідності до положень ст.162 КАС України, вважає за необхідне в резолютивній частині постанови зазначити про протиправність спірних актів індивідуальної дії.

Крім того, постанова в частині поновлення підлягає негайному виконанню в силу положень ст.256 КАС України.

Щодо судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить присудити на користь позивача пропорційно задоволених вимог, понесення яких підтверджується квитанцією від 16.05.2016 року.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати розпорядження Радехівської районної державної адміністрації Львівської області від 21.08.2014 року за №204к, від 22.08.2014 року за №208к, від 22.08.2014 року за №209к.

3. Поновити ОСОБА_1 на посаді керівника відділу освіти Радехівської районної державної адміністрації Львівської області з 27 серпня 2014 року.

4. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

5. Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 підлягає негайному виконанню.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Радехівської районної державної адміністрації Львівської області на користь ОСОБА_1 2250 (дві тисячі двісті п'ятдесят) грн. 00 коп. судових витрат.

7. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

8. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 06 червня 2016 року.

Суддя В.Я.Мартинюк