Справа № 1602/73/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року м. Київ К/800/40881/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (суддя-доповідач), Кочан В.М., Пасічник С.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Великобагачанському районі Полтавської області на постанову Великобагачанського районного суду Полтавської області від 10.04.2013р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2013р. у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України у Великобагачанському районі Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача здійснити виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до статей 129,138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, але не більше десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність та зобов'язання виплатити всю суму заборгованості за період з 01.01.2012р. по дату набрання рішенням суду законної сили одним платежем в місячний термін.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати дії неправомірними та зобов'язати відповідача провести йому перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% від суддівської винагороди, визначеної статтею 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» працюючого на відповідній посаді судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання на підставі відповідних довідок та стягнути з відповідача на його користь 131506,56 грн заборгованості щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка виникла у період з 01.01.2012р. по квітень 2013р. включно.

Постановою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 10.04.2013р., яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2013р., позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у перерахуванні щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2012р. позивачу, як судці у відставці.

Зобов'язано відповідача здійснити позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 86% від суддівської винагороди, визначеної статтею 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», працюючого на відповідній посаді судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2012р. - на підставі довідки ТУ ДСА в Полтавській області №141 від 19.01.2012р.; з 01.04.2012р. - на підставі довідки №1003 від 23.05.2012р.; з 01.07.2012р. - на підставі довідки №1429 від 10.07.2012р.; з 01.10.2012р. - на підставі довідки №1959 від 02.10.2012р.; з 01.12.2012р. - на підставі довідки №2432 від 05.12.2012р.; з 01.01.2013р. - на підставі довідки №33 від 08.01.2013р. та виплатити 131506,56 грн заборгованості, що виникла внаслідок недоплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.01.2012р. по квітень 2013 року включно.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частини 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» (чинній на момент виходу позивача у відставку) судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Аналогічна норма щодо визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді закріплена і в частині 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI, який набув чинності 30.07.2010р.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011р. №3668-VI, який набрав чинності з 01.10.2011р., частини 3 і 5 статті 138 Закону «Про судоустрій і статус суддів» викладено в новій редакції, згідно якої щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді (частина третя статті 138 Закону №2453-VI).

В ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач є суддею у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання.

05.12.2011р. позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання починаючи з 01.01.2012р. у відсотковому відношенні до грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Проте листом від 20.12.2011р. №15/с-04 відповідачем відмовлено у перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що оскільки статтею 43 Закону України «Про статус суддів» встановлений розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці у відсотках від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, то розмір щомісячного довічного грошового утримання має збільшуватись у разі збільшення розміру заробітної плати відповідного судді.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання 10-ма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідно до статті 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії (щомісячного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки відповідно до частини 3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», який набрав чинності 30.07.2010р., розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначається з грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а тому в разі його збільшення довічне грошове утримання підлягає перерахунку.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення апеляційний суд не допустив порушень норм матеріального і процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Великобагачанському районі Полтавської області залишити без задоволення, а постанову Великобагачанського районного суду Полтавської області від 10.04.2013р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2013р. у даній справі - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: В.М. Кочан

С.С. Пасічник