Справа № 809/2545/14
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року Справа № 876/9303/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Святецького В.В.,Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання Федчук М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.09.2014 року за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного військового комісаріату, Міністерства оборони України про зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

30.07.2014 року позивач звернувся до суду з позовом та просив зобов`язати відповідача Івано-Франківський обласний військовий комісаріат пакет документів на виплату рядовому запасу ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, яка пов`язана з проходженням військової служби. Зобов`язати Міністерство оборони України виплатити рядовому запасу ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності, яка пов`язана з проходженням військової служби.

В обґрунтування вимог зазначає, що статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено обов`язок з виплати військовослужбовцям одноразової грошової допомоги, що настає у разі отримання захворювання (травми) заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби. Вважає, що відповідачами протиправно відмовлено в оформленні пакету документів на виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, яка пов`язана з проходженням військової служби та відповідно, не здійснено виплату такої допомоги.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.09.2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням позивачем - ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції помилково покликається на те, що позивач отримав інвалідність через 11 місяців, що не відповідає положенням статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» , в редакції, що діяла на момент встановлення інвалідності та звернення до відповідача.

Звертає увагу суду на те, що 12 вересня 2011 року, під час проходження військової служби, постановою військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Південного регіону ОСОБА_1 діагностовано захворювання, пов`язане з проходженням військової служби, причинний зв`язок - травма, що підтверджується свідоцтвом про хворобу №1063 від 15.09.2011 року.

Відтак вважає, що суд безпідставно не врахував, що у період проходження військової служби за результатами отриманої травми, позивачем набуто захворювання, за яким 12.09.2012 року встановлено інвалідність. Тобто, причинний зв`язок інвалідності - захворювання (травма) отримана у період проходження військової служби, про що свідчить Постанова військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 12 вересня 2011 року.

Представник відповідача Міністерства оборони України в запереченні на апеляційну скаргу зазначає, що на момент звільнення з військової служби апелянта і на момент отримання інвалідності діяла редакція Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 03.11.2006 № 328-V, яка набрала чинності 01.01.2007 року. Частина 6 статті 16 даного Закону (в редакції від 03.11.2006 № 328-V) зазначає, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої пунктом 5 цієї статті.

Вважає, що позивач був звільнений з строкової військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 23.09.2011 року №208, а групу інвалідності отримав 20.08.2012 року, тобто пізніше ніж через три місяці після звільнення, а тому законних підстав для отримання вищезазначеної одноразової грошової допомоги він не має.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення. При цьому колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.04.2011 року за №88, 21 квітня 2011 року ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу частини та поставлений на всі види забезпечення.

12 вересня 2011 року постановою військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Південного регіону в позивача діагностовано захворювання, пов`язане з проходженням військової служби, що підтверджується свідоцтвом про хворобу ОСОБА_1 від 15.09.2011 року.

У зв`язку із хворобою, 23.09.2011 року позивача звільнено в запас за хворобою на підставі свідоцтва про хворобу військового медичного-клінічного центру Південного регіону, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 №208 від 23.09.2011 року.

12.09.2012 року актом огляду МСЕК серії 10 ААБ №600601 позивачу встановлено третю групу інвалідності з 20.08.2012 року, що вказано в довідці до акту.

У зв`язку із встановленням інвалідності, ОСОБА_1 01.10.2012 року звернувся з заявою до відділення Національної агенції страхової компанії «Оранта» про виплату страхових сум в зв`язку з захворюванням пов`язаним з військовою службою та отриманням 3 групи інвалідності. Проте, 16.10.2012 року Івано-Франківська обласна дирекція НАСК «Оранта» надала позивачу довідку №02-14/555 про те, що йому не проводились виплати страхових сум за державним обов`язковим особистим страхуванням.

Також встановлено, що у зв`язку із невиплатою позивачу одноразової грошової допомоги, він неодноразово звертався в Івано-Франківський обласний військовий комісаріат, так 22 листопада 2013 року Івано-Франківський обласний військовий комісаріат листом №4/4879/7 повідомив позивача про відсутність правових підстав щодо оформлення документів на виплату одноразової грошової допомоги.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю тому, що позивач при оформлені документів повинен був керуватися Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції чинній 20.08.2012 року. В даному випадку позивач отримав інвалідність через 11 місяців, що не відповідає положенням статті 16 Закону №2011, в редакції, що діяла на момент встановлення інвалідності та звернення до відповідача.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІІ).

Відповідно до статті 41 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом № 2011-ХІІ.

Розділом ІІ цього Закону встановлені права військовослужбовців, зокрема, щодо грошового забезпечення.

Частиною другою статті 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (далі - постанова № 449, Порядок відповідно).

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» від 28 травня 2008 року № 499, призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку № 499 одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі: 48-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 42-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 36-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі: 60-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 54-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 48-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

За змістом цього положення, зазначена в ньому обставина часу - після 01 січня 2007 року стосується періоду настання названих страхових випадків (загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво) чи інвалідність військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори; інвалідність звільнених з військової служби (зборів) осіб), з чим пов`язується виплата одноразової грошової допомоги.

З огляду на те, що інвалідність позивача пов`язана із захворюванням, яке мало місце в період проходженням військової служби, колегія суддів вважає, що позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 та статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону № 2011-ХІІ , право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Аналогічна правова позиція викладена зокрема у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року у справі № 21-446а14 та від 21 квітня 2015 року у справі № 21-135а15.

Що стосується частини позовних вимог, якими зобов`язано Міністерство оборони України здійснити виплату одноразової грошової допомоги, колегія суддів зазначає про передчасність звернення . У відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» від 28 травня 2008 року № 499, затверджено чіткий порядок дій, який виконується обласним військовим комісаріатом, завершенням чого є прийняття відповідного висновку, що подається на затвердження уповноваженому органу. Оскільки Івано-Франківським обласним військовим комісаріатом не було належно розглянуто звернення позивача та не прийнято рішення у встановленій формі, у суду апеляційної інстанції не здобуто доказів на підтвердження порушення прав позивача зі сторони Міністерства оборони України.

З врахуванням наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також має місце невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись, ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.09.2014 року по справі № 809/2545/14 скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Івано-Франківського обласного військового комісаріату щодо неналежного розгляду заяви щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як військовослужбовцю, звільненому з військової служби, якому встановлена інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

Зобов`язати Івано-Франківський обласний військовий комісаріат підготувати та подати до Міністерства оборони України висновок щодо здійснення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , якому встановлена інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Святецький

Р.Й. Коваль

Повний текст

виготовлено 06.06.2016 року.