Справа № 757/35262/14-а
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

31 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Печерського районного суду м.Києва від 22 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління МВС України в Житомирській області, Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції України в Житомирській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

Постановою Печерського районного суду м.Києва від 22 грудня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління МВС України в Житомирській області, Державної казначейської служби України, ГУ Національної поліції України в Житомирській області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення норм матеріального права, що призвело неправильного вирішення справи, та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.23 Закону України «Про міліцію».

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не зявилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до довідки УМВС України в Житомирській області від 30 вересня 2004 року №11/192-р в період з 01 серпня 1985 року по 05 травня 1989 року ОСОБА_2 проходив службу в УВС в Житомирській області, що було структурним підрозділом Міністерства внутрішніх справ Української РСР, яке, в свою чергу, входило до складу Міністерства внутрішніх справ СРСР та в період з 29 квітня 1986 року по 04 травня 1986 року, та 11, 15, 23, 24, 28 червня 1986 року позивач був безпосередньо занятий на роботах, передбачених п.8 постанови Ради Міністрів СРСР, згідно довідки №000257 та довідки УМВС України в Житомирській області від 30 грудня 2009 року №11-1/7343.

Відповідно до витягу з наказу начальника УВС Житомирського виконкому від 03 травня 1989 року №57 л/с звільнено позивача по ст.67 п.«г» (по обмеженому стану здоровя) з 05 травня 1989 року.

Згідно експертного висновку від 16 лютого 2009 року №12842 позивачу установлено основний діагноз: гіпертонічна хвороба ІІ, кризовий перебіг, гіпертензивний криз 05 грудня 2008 року, гіпертензивне серце СН ІІ А ст., захворювання, повязане з виконанням службових обовязків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Ступінь втрати професійної працездатності позивача у відсотках становить 60% з 07 вересня 2009 року у звязку з захворюванням, повязаним з виконанням службових обовязків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою обласної МСЕК №2 від 15 вересня 2009 року №005603, та відповідно до посвідчення серії Є №051178 ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи.

У відповідь на заяву позивача щодо призначення та виплати страхової суми (одноразової грошової допомоги), листом УМВС України в Житомирській області від 21 січня 2010 року №9/М-1 позивача повідомлено, що права на виплату страхової суми (одноразової грошової допомоги) позивач не має.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що позивач після встановлення йому 15 вересня 2009 року ІІІ групи інвалідності за своїм вибором отримав одноразову грошову допомогу на підставі ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836, а тому з урахуванням положень абз.3 п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року №707 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції» у позивача выдсутні законні підстави на отримання одноразової грошової допомоги на підставі ст.23 Закону України «Про міліцію».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про міліцію» (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), яким, зокрема, визначається соціальний захист працівників міліції.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 6 ст.23 Закону України «Про міліцію» (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно ч.8 ст.23 вищезазначеного Закону, якщо працівник міліції та члени його сім'ї одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених цією статтею, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими законами, виплата відповідних грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором особи, яка має право на отримання таких виплат.

Положення частин третьої - дев'ятої цієї статті поширюються на осіб, залучених до заходів щодо охорони громадського порядку і боротьби із злочинністю, а також на пенсіонерів міліції (ч.10 ст.23 Закону України «Про міліцію» (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Таким чином, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності, що настала внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №707 від 12 травня 2007 року «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції» (що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції.

Відповідно до пп.2 п.1 вказаного Порядку одноразова грошова допомога виплачується у разі: установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі, зокрема, трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

Згідно із п.2 Порядку виконанням службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, є участь у ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій.

Також п.1 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції передбачено, що за наявності у працівника міліції, податкової міліції або членів його сім'ї права на отримання одночасно грошової допомоги та установлених іншими нормативно-правовими актами компенсаційної виплати або одноразової грошової допомоги виплата проводиться з однієї підстави за вибором особи.

Таким чином, особи, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період проходження служби в органах внутрішніх справ та яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, повязаного з виконанням службових обовязків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, мають право на одноразову грошову допомогу, передбачену ст.23 Закону України «Про міліцію». Однак, така особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених цією статтею, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими законами, і виплата відповідних грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором особи, яка має право на отримання таких виплат.

Законом України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначаються основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та сім'ям за втрату годувальника.

Відповідно до ч.1 ст.48 вищезазначеного Закону одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах: інвалідам III групи - 30 мінімальних заробітних плат;

З наведених норм законодавства України вбачається наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до ст.23 Закону України «Про міліцію» (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) та одноразової компенсації, передбаченої ст.48 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За загальними правилами пенсійного та соціального законодавства у випадку, коли особа має право на різні види державного пенсійного забезпечення чи на інші соціальні виплати з різних підстав, то призначається, надається одна з них за вибором особи.

З матеріалів справи вбачається, що 06 жовтня 2009 року ОСОБА_2 звернувся до начальника Управління праці та соціального захисту населення у Коростишівському районі із заявою про призначення нарахування компенсацій та допомог відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно із наявного в матеріалах справи листа Управління праці і соціального захисту населення Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області від 29 січня 2015 року №129, відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на день встановлення інвалідності 3 групи ОСОБА_2 була виплачена в жовтні 2009 року одноразова компенсація як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 189,60 грн.

Таким чином, позивачем використано право на отримання компенсаційної виплати, передбаченої ст.48 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що є перешкодою для виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.23 Закону України «Про міліцію».

У своїх письмових поясненнях позивач посилається на відсутність в нього станом на жовтень 2009 року права вільного вибору підстави виплати одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, з огляду на відсутність пропозиції позивачу з боку Міністерства внутрішніх справ України щодо отримання відповідної одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.23 Закону України «Про міліцію».

Колегія суддів звертає увагу, що станом на момент встановлення позивачу інвалідності у останнього було наявне право вибору на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.23 Закону України «Про міліцію», або компенсаційної виплати, передбаченої ст.48 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зазначене право вибору передбачено законодавством України, що було чинне на час виникнення спірних правовідносин, та не ставиться в залежність до відмови МВС України в проведенні такої виплати або повідомлення позивача в індивідуальному порядку про наявність у нього відповідного права, враховуючи, що законодавство України у відповідний час оприлюднюється в засобах масової інформації та є загальнодоступним.

Приймаючи до уваги, що рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги приймає МВС та надсилає його органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, для проведення виплати (п.7 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції), посилання позивача на відсутність у бланку заяви про нарахування соціальних виплат Управління праці і соціального захисту населення у Коростишівському районі відомостей про наявність у позивача права вибору одноразової допомоги із одночасно запропонованих двох різних підстав, не є належним обґрунтуванням апеляційної скарги.

Матеріалами справи підтверджується виплата позивачу в жовтні 2009 року одноразової компенсації як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, позивачем було подано до Управління праці та соціального захисту населення у Коростишівському районі заяву, згідно якої йому було нараховано та виплачено компенсаційну виплату, передбачену ст.48 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Заперечень щодо призначення і виплати позивачу вказаної компенсаційної виплати ОСОБА_2 не подавались, від отримання компенсаційної виплати, передбаченої ст.48 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач не відмовлявся та саме призначення такої виплати не оскаржував.

Суд не бере до уваги посилання апелянта, що отримана ним в жовтні 2009 року у відповідності до ст.48 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» допомога виплачена позивачу у меншому розмірі, ніж передбачено законодавством України, чинним на момент виникнення спірних правовідносин, оскільки не стосується предмету розгляду в даній справі.

Згідно із ч.1 ст.23 КАС України усі адміністративні справи в суді першої інстанції, крім випадків, встановлених цим Кодексом, розглядаються і вирішуються суддею одноособово.

Відповідно до ч.1 ст.24 КАС України адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України, їхньої посадової чи службової особи, виборчої комісії (комісії з референдуму), члена цієї комісії розглядаються і вирішуються в окружному адміністративному суді колегією у складі трьох суддів.

Апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки даний спір, відповідачами у якому виступають Міністерство внутрішніх справ України та Державна казначейська служба України, був розглянутий суддею одноособово, проте даний спір стосується одноразової грошової допомоги, яка є соціальною виплатою, та в силу вимог п.4 ч.1 ст.18 КАС України адміністративні справи щодо таких спорів підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам, щодо яких не передбачено обовязкового здійснення судочинства колегією суддів.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач після встановлення йому ІІІ групи інвалідності за своїм вибором отримав одноразову компенсацію на підставі ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 (що були чинні на час виникнення спірних правовідносин), а тому з урахуванням положень ч.8 ст.23 Закону України «Про міліцію» (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), п.1 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, у позивача відсутні правові підстави на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.23 Закону України «Про міліцію», в порядку та на умовах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року №707.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Печерського районного суду м.Києва від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 07 червня 2016 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

ОСОБА_3

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Мельничук В.П.

ОСОБА_4