Справа № 2а-4431/10/2670
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2010-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 липня 2010 року 10:26 № 2а-4431/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Донця В.А. за участю секретаря судового засідання Венгер А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомДержавної податкової інспекції у Соломянському районі м. Києва
до ОСОБА_1 Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Соломянська районна у місті Києві державна адміністрація
проприпинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця,
ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Соломянському районі міста Києва (далі Позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі Відповідач).

Позовні вимоги мотивовані тим, що Відповідач більше року не подає в органи державної податкової служби податкові декларації та документи податкової звітності, що свідчить про невиконання ним обовязків, передбачених пунктом 2 частини першої статті 9 Закону України "Про систему оподаткування". В судовому засіданні 14.07.2010 р. представник Позивача позов підтримав і просив його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не прибув, жодних клопотань до суду не надіслав, був повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином.

Судова повістка надсилалась на адресу згідно з даними державного реєстратора Соломянської районної у місті Києві державної адміністрації, які містяться в Реєстрі суб'єктів підприємницької діяльності Солом'янського району м. Києва. Так як Відповідач не виконав вимог статті 19 та Прикінцевих положень Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" та не подав передбачений комплект документів для включення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, записів в ЄДР про проведення реєстраційних дій щодо Відповідача не знайдено.

Третя особа була повідомлена про дату, час та місце судового засідання належним чином, явку повноважного представника у судове засідання не забезпечила.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, судом встановлено наступне.

Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 зареєстровано Залізничною районною державною адміністрацією міста Києва 25.05.2001 р. (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1). Відповідача як платника податків взято на облік 09.07.2001 р., про що зазначено в акті перевірки суб'єкта підприємницької діяльності від 01.03.2010 р. № 292/17-2.

Як вбачається з матеріалів справи, останні документи податкової звітності Відповідачем подані до органів державної податкової інспекції в Соломянському районі міста Києва за 9 місяців 2006 р. (акт перевірки суб'єкта підприємницької діяльності від 01.03.2010 р. №292/17-2). У матеріалах справи міститься також остання декларація про доходи, одержані за 9 місяців 2006 року, яка свідчить про неподання звітності Відповідачем більше року. Заборгованість Відповідача по сплаті податків відсутня (особова картка платника станом на 31.12.2009 р.).

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про систему оподаткування" від 25 червня 1991 року №1251-XII платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобовязані: вести бухгалтерський облік, складати звітність про фінансово-господарську діяльність і забезпечувати її зберігання у терміни, встановлені законами; подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів).

Частиною першою статті 238 Господарського кодексу України (далі ГК України) передбачається, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції. До них належить, зокрема, і скасування державної реєстрації субєкта господарювання, що встановлено абзацом дванадцятим частини першої статті 239 ГК України. Згідно з частиною другою статті 247 ГК України скасування державної реєстрації субєкта господарювання провадиться за рішенням суду.

Право звернення до судових органів із заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності надано органам державної податкової служби пунктом 17 частини першої статті 11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" від 04 грудня 1990 року №509-XII.

Відповідно до статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15 травня 2003 року №755-IV однією з підстав для постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця є, зокрема, неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону (абзац четвертий частини другої).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення в повному обсязі.

Оскільки рішення прийнято на користь Позивача субєкта владних повноважень, то з урахуванням положень частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір з Відповідача не стягується.

Керуючись статтями 9, 69-71, 94, 97, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Припинити підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Зобовязати державного реєстратора вчинити дії, передбачені статтею 49 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" щодо державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за судовим рішенням, що не пов'язано з банкрутством фізичної особи-підприємця.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 185-187 цього Кодексу.

Суддя В.А. Донець

Постанова виготовлена в повному обсязі 15.07.2010 р.