Справа № 334/2418/16-а
Суддя: Мусієнко Н. М.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 02.06.2016
Справа № 334/2418/16-а
Провадження № 2-а/334/149/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої

судді Мусієнко Н.М.,

при секретарі Петракей Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, суд, -

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання дій противоправними та зобов'язання вчинити певні дії, вказавши, що згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серія АВ №0548051, позивача 20.10.2015р. визнано інвалідом і встановлено ІІІ групу інвалідності (загальне захворювання).

На підставі Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. №1566/11846, ним подано заяву до Управління ПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя для призначення пенсії.

10.11.2015р. позивачу видано пенсійне посвідчення серія НОМЕР_2 (номер особового рахунку НОМЕР_3).

З моменту встановлення інвалідності з 20.10.2015р. та подання заяви для призначення пенсії, остання позивачу не виплачувалась.

Листом від 15.03.2016р. №61/С-1 відповідач повідомив, що 20.10.2015р. позивачу призначено пенсію по інвалідності III групи загального захворювання, однак пенсія не виплачується у зв'язку з тим, що він працює на посаді державного службовця.

Підставою невиплати пенсії вказано на наявні обмеження, а саме абзац 2 ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (зі змінами, внесеними Законом України від 02/03/2016 №213-VIII) та абзац 2 ч. 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (зі змінами внесеними Законом України від 24.12.2015р. №909).

Вважає відмову у виплаті пенсії неправомірною, та просить суд зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя виплатити йому призначену, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсію з 20.10.2015р., а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі з підстав викладених в адміністративному позові..

Представник УПФ України в Ленінському районі м. Запоріжжя проти позову заперечує, з підстав викладених у запереченнях від 01.06.2016р. №4275/12.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФ України в Ленінському районі м. Запоріжжя, та з 20.10.2015р. йому призначено пенсію по інвалідності ІІІ групи загального захворювання за вимогами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується копією протоколу №7146 від 27.10.2015р. про призначення пенсії.

Однак, з моменту встановлення інвалідності з 20.10.2015р. позивачу пенсія не виплачувалась. Листом від 15.03.2016р. №61/С-1 відповідачу було відмовлено у виплаті пенсії у зв'язку з тим, що він працює на посаді державного службовця. Підставою невиплати пенсії вказано на наявні обмеження, а саме абзац 2 ч.1 ст.47 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (зі змінами, внесеними Законом України від 02/03/2016 №213-VIII) та абзац 2 ч. 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (зі змінами внесеними Законом України від 24.12.2015 №909).

Згідно абзацу другого частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: тимчасово, у період з 1 квітня 2015р. по 31 грудня 2015р. у період роботи особи (крім інвалідів І та П груп, інвалідів війни Ш групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів 1 та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність».

Відповідно до пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VIII (далі Закон № 213) у разі неприйняття до 1 червня 2015р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому чисті спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015р. скасовуються норми щодо пенсійною забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народних депутатів України», «Міністрів України», «Про судову експертизу", «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015р. не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу», щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії/щомісячне довічне грошове утримання за цими Законами не призначаються.

В теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу». пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 1 червня 2015р. посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» у зв'язку з чим передбачені ч.1 ст.47 ст.54 Закону №1058 підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали, і з 1 червня 2015р. перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

Такий висновок щодо правового застосування норм частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та пункту 5 Прикінцевих положень Закону від 02 березня 2015р. №213-VIII, відповідає правовій позиції, висловленій Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 26 серпня 2015р. (адміністративна справа №202/4641/15-а).

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ст.159-163,186 КАСУ, ст.ст.8,22,55,95,64,124,152 Конституції України, Законом України «Про державну службу», Законом України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя, щодо не виплати пенсії ОСОБА_1 з 20 жовтня 2015 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя (69041, м. Запоріжжя, вул. Трегубова, 18, ) виплатити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) призначену, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсію з 20.10.2015р.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя (69041, м. Запоріжжя, вул. Трегубова, 18, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 551,20грн. сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції - Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня складання постанови у повному обсязі.

Суддя: Мусієнко Н. М.