Справа № 804/1570/16
Суддя: Борисенко Павло Олександрович
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2016 р. Справа № 804/1570/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: судді Борисенко П.О., при секретарі судового засідання Сергієнко В.Ю., за участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_3
до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

Фізична особа підприємець ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 29.04.2014 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 24.09.2014 року № Ф -НОМЕР_3, рішення від 24.09.2014 року № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2014 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015 року, у задоволенні адміністративного позову фізичної особи підприємця ОСОБА_3 відмовлено.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.02.2016 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2015 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
18.03.2016 року дану справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.
Під час судового розгляду справи судом замінено відповідача на правонаступника Державну податкову інспекцію у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що податковим органом була проведена документальна планова невиїзна перевірка діяльності позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт № 7099/04-63-17-01/НОМЕР_4 від 08.09.2014 року, висновки якого, на думку позивача, є неправомірними та необґрунтованими. Крім того, відповідачем не було взято до уваги надані позивачем первинні документи та документи бухгалтерського обліку позивача, отже зроблено хибний висновок про заниження валового доходу та безпідставність віднесення витрат на зв'язок до витрат господарської діяльності позивача. У звязку з чим вважає, що рішення, прийняті на підставі акту перевірки є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись при цьому на обставини, викладені у позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на надані суду письмові заперечення, у яких зазначено, що оскаржувані рішення є правомірними та цілком обґрунтованими, а отже підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що у період з 18.08.2014 року по 01.09.2014 року головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська була проведена документальна планова невиїзна перевірка діяльності ОСОБА_3, за результатами якої складено акт перевірки №7099/04-63-17-01/НОМЕР_4 від 08.09.2014 року «Про результати документальної планової невиїзної перевірки діяльності ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року».
Суд вважає вищевказані рішення правомірними та такими, що не підлягають скасуванню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що між ТОВ «Метал Пром Сервіс 2005» (орендодавець) та ПП ОСОБА_4 (орендар) було укладено ряд договорів оренди, а саме: №3 від 01.09.2009 року предметом якого є надання в оренду нежитлового складського приміщення за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гаванська (п.5.1 якого визначено розмір орендної плати: 4692,42 грн. щомісяця), №1/07/11 від 01.07.2011р. на надання в оренду нежитлового складського приміщення за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гаванська (п.5.1 якого визначено розмір орендної плати: 4692,42 грн. щомісяця); №3/13 від 01.05.2013 року на надання в оренду нежитлового складського приміщення за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гаванська (п.5.1 якого визначено розмір орендної плати: 4692,42 грн. щомісяця).
В подальшому орендовані приміщення було передані в оренду за укладеними між ПП ОСОБА_4 (суборендар) та ТОВ «Квантметал» договорами суборенди нежитлового складського приміщення за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гаванська, 4, а саме: №1/03/10 від 01.03.2010р. (п.5.1 якого визначено розмір орендної плати, із розрахунку 4,74 грн./кв.м, 1422,00 грн. щомісяця), №1/01/2012 від 30.12.2011р. (п.5.1 якого визначено розмір орендної плати, із розрахунку 12,00 грн./кв.м, 7615,20 грн. щомісяця), №1/12/12 від 01.12.2012р. (п.5.1 якого визначено розмір орендної плати, із розрахунку 12,00 грн./кв.м, 7615,20 грн. щомісяця), №02/12/10 від 01.12.2010р. (п.5.1 якого визначено розмір орендної плати, із розрахунку 4,74 грн./кв.м, 1580,32 грн. щомісяця), №1/10/11 від 30.09.2011р. (п.5.1 якого визначено розмір орендної плати, із розрахунку 4,74 грн./кв.м, 1580,32 грн. щомісяця).
Актом перевірки позивача зазначено, що ОСОБА_4 є засновником ТОВ «Квантметал», частка в статутному капіталі 100%, отже відповідно до п.п.14.1.159 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (пов'язані особи - юридичні та/або фізичні особи, взаємовідносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють і які відповідають будь-якій з наведених нижче ознак, зокрема, платники податку - учасники об'єднання підприємств незалежно від його виду та організаційно-правової форми, що провадять свою господарську діяльність шляхом утворення такого об'єднання) є повязаними особами.
Відповідно до п.п.170.1.2 п.170.1 ст.170 Податкового кодексу України, податковим агентом платника податку - орендодавця під час нарахування доходу від надання в оренду об'єктів нерухомості, інших, ніж зазначені в підпункті 170.1.1 цього пункту (включаючи земельну ділянку, що знаходиться під такою нерухомістю, чи присадибну ділянку), є орендар.
При цьому, об'єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу за повний чи неповний місяць оренди. Мінімальна сума орендного платежу визначається за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України, виходячи з мінімальної вартості місячної оренди одного квадратного метра загальної площі нерухомості з урахуванням місця її розташування, інших функціональних та якісних показників, що встановлюються органом місцевого самоврядування села, селища, міста, на території яких вона розташована, та оприлюднюється у спосіб, найбільш доступний для жителів такої територіальної громади. Якщо мінімальну вартість не встановлено чи не оприлюднено до початку звітного (податкового) року, об'єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеного в договорі оренди.
Згідно рішень Дніпропетровської міської ради від 15.12.2010 року №5/5, від 28.12.2011 року, №4/19 від 26.12.2012 року №6/30 затверджена мінімальна вартість місячної орендної плати одного квадратного метра загальної площі нерухомого майна фізичних осіб у грн.. (з ПДВ) в залежності від функціонального використання та місцезнаходження обєкта оренди, а саме: на 2011 рік для обєктів оренди, розташованих у ІІІ поясі ( до складу якого входить орендовані складські приміщення за вище наведеними договорами за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гаванська, 4) з функціональним використанням комерційна діяльність в розмірі 23,28 грн.; на 2012 рік для обєктів оренди, розташованих у ІІІ поясі ( до складу якого входить орендовані складські приміщення за вище наведеними договорами за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Гаванська, 4) з функціональним використанням комерційна діяльність в розмірі 23,43 грн.; на 2013 рік для обєктів оренди, розташованих у ІІІ поясі ( до складу якого входить орендовані складські приміщення за вище наведеними договорами за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Гаванська, 4) з функціональним використанням комерційна діяльність в розмірі 25,63 грн.
У відповідності до п. 177.1, п.177.2, п.177.3, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).
Крім того, податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2011-2013 року розраховано з урахуванням вимог п. 167.1 ст.167 Податкового кодексу України.
Ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо одержаних доходів; у разі якщо загальна сума отриманих платником податку у звітному податковому місяці доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, ставка податку становить 17 відсотків суми перевищення з урахуванням податку, сплаченого за ставкою, визначеною в абзаці першому цього пункту. Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітній) рік згідно з підпунктом "є" пункту 176.1 статті 176, статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку податку 17 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.
Також, перевіркою дотримання встановленого порядку ведення Книги обліку доходів і витрат щодо відображення у відповідних графах сум витрат на оплату праці найманих осіб встановлено неведення у перевіряємому періоді позивачем обліку доходів і витрат, а саме, не відображення понесених витрат на оплату праці найманих працівників та нарахування на заробітну плату у Книзі обліку доходів і витрат.
Так, під час проведення перевірки питань використання у діяльності праці найманих осіб встановлено, що позивча здійснював підприємницьку діяльність з використанням праці найманих осіб: ОСОБА_5, який виконував обов'язки завідувача складом, звільнений 31.07.2012 року та ОСОБА_6, яка виконувала обовязки кранівника.
Суд звертає увагу на те, що до перевірки позивачем не були надані трудові договори, укладені з найманими працівниками.
Позивачем у періоді з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року здійснювалась діяльність на загальній системі оподаткування.
Порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».
У відповідності до п. 4 ч.1 ст.4 вищевказаного закону, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
Згідно з ч.3 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках,передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Статтею 7 Закону України«Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлена база нарахування єдиного внеску.
Так, п.2 ч.1 ст.7 передбачено для платників, зазначених у пункті 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку),отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
У відповідності до п.3 ст.7 вищевказаного, нарахування єдиного внеску фізичним особами-підприємцями здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленого цим Законом.
Відповідно до п.4 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», максимальна величина бази нарахування єдиного внеску це максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 01.01.2011р. по 30.09.2011р. пятнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб) встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.
Згідно з ч.11 ст.8 наведеного закону єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
Отже, максимальна величина бази нарахування єдиного внеску для позивача складає: у 2011 році - 179303 грн. ((941 грн. х 15 х З місяці) + (960 грн. х 15 х 6 місяців) + (985 грн. х 17 х 2 місяці) + О004 грн. х 17 х 1 місяць)); у 2012 році - 224009 грн. ((1073 грн. х 17 х З місяці) + (1094 грн. х 17 х З місяці) + (1102 грн. х 17 х З місці) + (1118 грн. х 17 х 2 місяці) + (1134 грн. х 17 х 1 місяць)): у 2013 році - 235195 грн. ((1147 грн. х 17 х 11 місяців) + (1218 грн. х 17 х 1
Враховуючи викладені обставини, та наявні докази, суд вважає, що відповідач при винесені оскаржуваних рішень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, у звязку із чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову фізичної особи підприємця ОСОБА_3 - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови виготовлений 25.04.2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 25.04.2016 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_7 ОСОБА_7 ОСОБА_8