Справа № 816/386/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2016-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року 12:10м. Полтава Справа № 816/386/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання Петренко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Державного підприємства "Полтавське управління геофізичних робіт" до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

24 березня 2016 року Державне підприємство "Полтавське управління геофізичних робіт" (надалі, по тексту - ДП "ПУГР", позивач) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі, по тексту - ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області, відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 12 жовтня 2015 року № НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що підставою для винесення оскаржуваного рішення є акт від 28 вересня 2015 року № 1837/16-01-22-02-09/00147921 про результати проведення позапланової виїзної документальної перевірки ДП «ПУГР» з питань правомірності формувань податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «Промсейс» в податковій звітності з податку на додану вартість за період з 01 січня 2015 року по 31 січня 2015 року. Вважає помилковими висновки акта перевірки про порушення позивачем п. 44.1 статті 44, п.198.1, п. 198.3, п.198.6 статті 198, статті 201 Податкового кодексу України, оскільки господарські операції з ТОВ "Промсейс» носили реальний характер та повністю відображені в бухгалтерському та податковому обліку на підставі первинних документів, оформлених у відповідності до чинного законодавства.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні. Дії контролюючого органу вважає правомірними, а спірне податкове повідомлення-рішення - таким, що відповідає чинному законодавству, внаслідок того, що ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області в ході проведення перевірки встановлено факт порушення позивачем податкового законодавства, зокрема, правила формування податкового кредиту.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

У термін з 15 вересня 2015 року по 21 вересня 2015 року ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку ДП «ПУРГ» з питань правомірності формувань податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «Промсейс» в податковій звітності з податку на додану вартість за період з 01 січня 2015 року по 31 січня 2015 року.

За результатами перевірки складено акт №1837/16-01-22-02-09/0014791 від 28 вересня 2015 року, в якому зафіксовано порушення позивачем п.44.1 статті 44, п. 198.3, 198.6 статті 198, статтю 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного періоду в розмірі 118006,60 грн, в тому числі за січень 2015 року в розмірі 118006,60 грн /а.с.11-26/

На підставі акту перевірки ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 12 жовтня 2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 147508,25 грн, в тому числі 118006,60 грн - за основним платежем, 29501,65 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями /а.с.34/.

За результатами адміністративного оскарження зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін /а.с.35-60/.

Позивач не погодився із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, у зв'язку з чим оскаржив їх до суду.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню від 12 жовтня 2015 року № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 147508,25 грн, у тому числі за основним платежем 118006,60 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 29501,65 грн, суд виходив з наступного.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, відповідно до п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Згідно пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на викладені положення Податкового кодексу України, для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник податку на додану вартість повинен мати належним чином оформлені податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Статтею першою Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, юридичний аспект вчинених господарських дій або подій не входять до складу поняття "господарська операція" (бухгалтерський чи економічний ефект).

Згідно з вимогами статті 4 Закону № 996-XIV одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Як встановлено судом, позивачем внаслідок пред'явлення відрахувань при обчисленні податку на додану вартість шляхом відображення в податковому обліку господарських операцій з контрагентом отримано необґрунтовану податкову вигоду з огляду на наступне.

В період, що перевірявся, в бухгалтерському та податковому обліку позивача відображено взаємовідносини з ТОВ "Промсейс". За наслідками здійснення господарських операцій позивачем було віднесено до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість у розмірі 118006,60 грн.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що 07 квітня 2014 року між ПАТ "Нафтогазвидобування" (замовник) та ДП "ПУГР" (підрядник) укладено договір №02/02/14/32-36/14 підряду на виконання промислово-геофізичних, прострільно-вибухових робіт у свердловинах /а.с.78-85/.

Відповідно до умов даного договору замовник доручає, а підрядник приймає на себе проведення геофізичних досліджень (ГДС), прострілювально-вибухових робіт (ПВР) у свердловинах замовника (пункту 1.1 Договору).

Усі роботи Підрядник проводить на власний ризик, своєю робочою силою, технічними та матеріальними ресурсами з використанням прогресивних технологій, які забезпечують високий рівень якості та зменшення вартості виробництва. При необхідності для проведення ГРДС залучається робоча сила і матеріально - технічні ресурси Замовника (бурової організації (власника свердловини). Для виконання геофізичних та прострілювально-вибухових робіт Підрядник може залучити субпідрядників, за роботу яких несе відповідальність Підрядник. Про залучення субпідрядника для виконання геофізичних та прострілювально-вибухових робіт Підрядник письмово повідомляє Замовником у триденний термін та надає Замовнику дозвільні документи субпідрядника, за переліком, встановленому у п.4.3 цього договору (пункт 2.2 Договору).

Пунктом 2.6 Договору передбачено, що роботи проводяться відповідно до Замовлення.

Так, 11 листопада 2014 року між ПАТ "Нафтогазвидобування" та ДП "ПУГР" підписано замовлення №11/11-2014 до Договору підряду №02/02/14/32 від 07 квітня 2014 року на виконання промислово-геофізичних, прострірювально-вибухових робіт у свердловинах, відповідно до якого:

- видом робіт - проведення досліджень поляризаційного методу вертикального сейсмічного профілювання (надалі - ПМ ВСП) з наступною обробкою та інтерпретацією матеріалів ПМ ВСП відповідно до Програми проведення досліджень ПМ ВСП (Додаток №1 до цього замовлення);

- місцем виконання робіт - свердловина №17 Семиренківського газоконденсатного родовища, що розташована у с. Ковалівка Шишацького району Полтавської області;

- загальна вартість робіт - 798000 грн, в тому числі ПДВ 133000 грн. Розрахунок кошторисної вартості за цим Замовленням додається /а.с.87/.

До зазначеного Замовлення складено розрахунок (додаток №2), кошторисна вартість досліджень ПМ ВСП у свердловині №17 Семеренківського ГКР становить 788000 грн, в тому числі ПДВ 133000 грн /а.с.88/.

В ході виконання вищевказаних робіт для виконання геофізичних робіт, а саме: проведення геофізичних досліджень поляризаційним методом вертикального сейсмічного профілювання ДП "ПУГР" залучено субпідрядника ТОВ "Промсейс" на виконання п. 2.2 повідомлено ПрАТ "Нафтогазвидобування" про таке залучення /а.с.62/.

Листом від 03 грудня 2014 року №220/14 ПрАТ "Нафтогазвидобування" надано згоду ДП "ПУГР" на залучення субпідрядника ТОВ "Промсейс" /а.с.68/

04 грудня 2014 року між ДП "ПУГР" (замовник) та ТОВ "Промсейс" (підрядник) укладено договір №ПС-12 на виконання геофізичних досліджень методом МП ВСП у свердловині №17 Семиренківського ГКР, за умовами якого замовник доручає, а підрядник бере на себе обов'язки виконати роботи по проведенню геофізичних досліджень поляризаційним методом вертикального сейсмічного профілювання (ПМ ВСП) у свердловині №17 Семиренківської площі. Усі роботи виконуються відповідно до Програм.

Вартість робіт, що є предметом договору, становить 708039,60 грн, у тому числі ПДВ 118006,60 грн. Оплата за виконані роботи проводиться згідно з актами здачі - приймання і виставлення рахунків протягом 10 календарних днів з моменту підписання вказаних актів (пункти 3.1, 3.2 договору).

ТОВ "Промсейс" на момент видачі податкових накладних було зареєстроване як юридична особа та платник ПДВ /а.с. 167-172/.

В ході виконання умов договору ТОВ "Промсейс" надано акт виміру виконаних геологорозвідувальних робіт за січень 2015 року /а.с.64-65/, акт перевірки готовності СКВ №17 Семеренківської площі для сейсмокаротажних робіт /а.с.66/, акт здачі-приймання робіт від 14 січня 2015 року /а.с.91/, звіт про результати обробки і інтерпретації матеріалів ПМ ВСП, отриманих на Семиренківській площі в свердловині №17 /а.с.97 - 142/.

Також, на підтвердження виконання умов Договору №ПС-12 від 04 грудня 2014 року підрядником видано податкову накладну №1 від 14 січня 2015 року на суму 708039,60 грн, в тому числі ПДВ 118006,60 грн /а.с.92/.

На підстави вищевказаної податкової накладної включено до податкового кредиту суму ПДВ в розмірі 118006,60 грн за січень 2015 року.

Відповідно до п. 13 Порядку проведення геологорозвідувальних робіт за рахунок коштів державного бюджету облік виконаних геологорозвідувальних робіт (крім наукового супроводження всіх видів геологорозвідувальних робіт) ведеться їх виконавцем у журналі (додаток 7) на підставі актів обміру проведених робіт із зазначенням об'єктів, номенклатури видів робіт і витрат, передбачених зведеним розрахунком кошторисної вартості геологорозвідувальних робіт і витрат або зведеним кошторисним розрахунком вартості будівництва свердловин на нафту (газ).

Так, позивачем надано копії сторінок з Журналу підрахунку обсягів геофізичних робіт, в яких відображено облік виконаних геологорозвідувальних робіт по свердловині №17 Семеренківського ГКР на підставі акта виміру виконаних робіт за січень-грудень 2014 року /а.с.234-235, 237-238/.

Оплата за виконані геофізичні дослідження здійснена шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок ТОВ "Промсейс", про що свідчить копія платіжного доручення, яка долучена до матеріалів справи /а.с.164/.

Зазначені документи відповідають вимогам оформлення первинних документів бухгалтерської та податкової звітності, а саме: містять адресу місцезнаходження покупця та продавця, одиниці виміру, обсяг, ціну продажу товару. До того ж, будь-яких недоліків щодо оформлення перелічених документів судом не встановлено.

Фактичне повне виконання позивачем договору підряду на проведення геофізичних досліджень поляризаційним методом вертикального сейсмічного профілювання також оформлено необхідними первинними документами, які в повному обсязі відображені в бухгалтерському та податковому обліках позивача.

Так, на виконання умов Договору №02/02/14/32 від 07 квітня 2014 року, укладеного між ДП "ПУГР" та ПрАТ "Нафтогазвидобування", 14 січня 2015 року підписано акт №01-01.2015 здачі приймання виконаних робіт /а.с.94/.

Також, в листі від 86/8 від 10 травня 2016 року ПрАТ "Нафтогазвидобування" підтвердило виконання послуг ДП "ПУГР" передбачених договором №02/02/14/32 від 07 квітня 2014 року /а.с.207/.

Позивачем до матеріалів справи надано копію податкової накладної №1 від 14 січня 2015 року на суму 798000 грн, в тому числі ПДВ на суму 133000 грн, яка свідчить про виконання послуг ДП "ПУГР" геофізичних дослідженнях поляризаційним методом вертикального сейсмічного профілювання на користь ПрАТ "Нафтогазвидобування" /а.с.95/

Відповідно до матеріалів справи, підставою для формування позивачем податкового кредиту стала податкова накладна від 14 січня 2015 року № 1, належним чином завірена копія якої долучена до матеріалів справи /а.с.92/.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що господарські операції позивача з ТОВ "Промсейс" мали реальний характер, викликаючи зміни в структурі активів позивача, підтверджені документами первинного бухгалтерського обліку, тому формування позивачем податкового кредиту з ПДВ на підставі належним чином оформлених податкових накладних, і відповідно визначення відємного значення з ПДВ, ґрунтується на вимогах Податкового кодексу України.

Щодо посилання відповідача на Узагальнену податкову інформацію від 03 червня 2015 року №17059/7/04-63-22-04-17 стосовно ТОВ "Промсейс" /а.с.153-154/, як на доказ сумнівності такого суб'єкта господарювання та обґрунтування не підтвердження реальності операцій останнього з ДП "ПУГР", суд зауважує наступне.

Відповідно до абзаців першого та другого підпункту 2) пункту 4 розділу ІІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 за № 727 (надалі - Порядок) в описовій частині акту перевірки, крім іншого, зазначається: у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

- чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Згідно пункту 3 розділу ІІ Порядку акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 5 вказаного розділу ІІ Порядку передбачено, що Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб'єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Згідно підпункту 14) п. 4 розділу ІІІ Порядку описова частину акту перевірки, крім іншого, складається таким чином: в акті (довідці) документальної перевірки відображається інформація про направлення запитів на проведення зустрічних звірок, запитів до інших органів державної влади, до страхових компаній та банківських установ, запитів до уповноважених органів іноземних країн тощо (у разі їх направлення). Також в акті (довідці) документальної перевірки відображається інформація, отримана на запити, та результати проведення зустрічних звірок (у разі їх проведення);

При цьому, суд звертає увагу, що в ході судового розгляду з'ясовувалось питання стосовно направлення відповідачем запиту до відповідного контролюючого органу для належного проведення зустрічної звірки спірних контрагентів, однак, як зазначено представником відповідача станом на дату складання акту перевірки позивача, винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення чи то судового розгляду даної справи результату такої зустрічної звірки ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області не надходило.

Тобто, контролюючими органами не було здійснено перевірку первинних документів контрагента позивача, відповідно посилання відповідача на такі документи, як "Узагальнена податкова інформація" стосовно ТОВ "Промсейс" не можуть розцінюватись судом як належні докази спірності операцій, проведеної між зазначеним контрагентом та позивачем, оскільки при їх формуванні контролюючими органами не здійснювалась перевірка первинних документів та співставлення їх з іншою податковою інформацією, зокрема із зобов'язаннями в частині господарських відносин із позивачем. Отже, такі документи, як "Узагальнена податкова інформація" стосовно ТОВ "Промсейс" не можуть містити висновків про відсутність господарських операцій такого платника податків у визначений період, власне який залишається не перевіреним контролюючим органом.

Суд звертає увагу, що згідно п.61.1 ст.61 Податкового кодексу України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способи здійснення податкового контролю наведені у статті 62 цього Кодексу, за приписами п.п.62.1 якої податковий контроль здійснюється, зокрема, шляхом: інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу.

Податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань ( п.74.1, п.74.2 ст.74 ПК України).

Процес зіставлення даних податкової звітності з ПДВ у розрізі контрагентів є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов'язань та податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці.

Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням та сплатою податків.

Таким чином, висновки перевірки, які ґрунтуються лише на даних Узагальненої податкової інформації по спірному контрагенту без проведення зустрічних звірок із реальним дослідженням первинної документації контрагента, суд вважає безпідставними.

На жодну зі сторін цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку перевірки відповідності установчих документів контрагента та дотримання ним вимог податкового та іншого законодавства.

Крім цього, необхідно зазначити, що і практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, свідчить про те, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 у справі Інтерсплав проти України). Також, слід врахувати позицію Європейського суду з прав людини у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява № 3991/03) Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Отже, подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Згідно частини другої статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому позивач не повинен нести відповідальність за господарську діяльність своїх контрагентів.

Позивач є відокремленою юридичною особою від своїх контрагентів, а тому не може нести податкову відповідальність за відсутності вини, оскільки це б порушувало конституційний принцип індивідуального характеру відповідальності.

Крім того, чинне станом на час виникнення спірних правовідносин законодавство не покладає на платника податків обов'язку перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства перед тим, як відносити відповідні суми ПДВ до податкового кредиту та заявляти відповідні суми до бюджетного відшкодування, чи формувати валові витрати.

Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 20 липня 2010 року № 1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби", "якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту".

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позивачем, на підставі належним чином оформлених податкових накладних та інших первинних бухгалтерських документів, правомірно включено суму податку на додану вартість до податкового кредиту, визначену актом перевірки та відповіддю на заперечення на акт, за спірний період.

Таким чином, сукупність наданих представником позивача документів дають достатні підстави дійти висновку про фактичне виконання умов договору із спірним контрагентом, окрім того, зі змісту первинних документів, долучених до матеріалів, в діяльності позивача та його контрагента наявні розумні економічні та організаційно-адміністративні причини для укладання договору, а також наявні чинники, з якими закон пов'язує можливість формування позивачем податкового кредиту за спірними операціями.

В ході судового розгляду справи в повному обсязі доведено реальність господарських операцій з виконання робіт, встановлено факт понесення позивачем витрат та сплати у ціні придбаних робіт податку на додану вартість, а також використання таких робіт у подальшій господарській діяльності позивача.

Суд, проаналізувавши фактичні обставини та матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, не знайшов у діях платника податків (позивача) порушень тих норм законів, на які посилається відповідач, і прийшов до висновку, що твердження контролюючого органу про наявність таких порушень ґрунтуються на його припущеннях та належним чином не доведені, доводи відповідача протирічать вимогам закону та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Суд не погоджується з позицією відповідача у справі з мотивацій, наведених вище та вважає, що відповідачем невірно застосовані норми Податкового кодексу України, відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте необґрунтовано та не на підставі закону, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірного повідомлення-рішення покладено на контролюючий орган.

В даному випадку відповідач не довів правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державного підприємства "Полтавське управління геофізичних робіт" до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області № від 12 жовтня 2015 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області на користь Державного підприємства "Полтавське управління геофізичних робіт" () витрати зі сплати судового збору в розмірі 2212,62 грн. (дві тисячі двісті дванадцять гривень 62 копійок), сплаченого згідно платіжного доручення № 87 від 23.03.2016 року.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 09 червня 2016 року.

Суддя І.Г. Ясиновський