Справа № 813/3595/15
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпіцька Л.Т.

розглянувши матеріали касаційної скарги Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2016 р. у справі №813/3595/15 за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_1, третя особа - Дрогобицька міська рада, про зобов'язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача за власний рахунок здійснити знесення самовільно збудованої прибудови із мансардою до квартири АДРЕСА_1 та привести вказану квартиру у попередній стан згідно плану будинку від 12.09.2008.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2016 р., у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, Державна архітектурно-будівельна інспекція України звернулась з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Згідно з частиною третьою статті 211 КАС України підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що згідно з приписами частини 1 та 7 статті 376 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Таким чином, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову житлового будинку.

У пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначено, що при розгляді позовів про знесення самочинно збудованого об'єкта нерухомості суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Водночас, Інспекцією не надано доказів того, що будівельні роботи, виконані позивачем, суперечать суспільним інтересам або порушують права інших осіб, істотно порушують будівельні норми, а також доказів неможливості перебудови такого об'єкту з метою усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб чи істотного порушення будівельних норм. При цьому, можливість знесення самочинного будівництва закон пов'язує саме з цими обставинами, а не з невиконанням припису.

Крім того, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві спільної власності згідно свідоцтва від 31.05.2001 № 13556.

Однак, приймаючи припис від 06.02.2015 та звертаючись до суду з даним позовом про знесення самочинного будівництва до ОСОБА_1, позивач належним чином не встановив хто є власником (власниками) квартири і не з'ясував на кого може бути покладено обов'язок здійснювати демонтаж самовільно збудованого об'єкта.

Поряд з цим, судом апеляційної інстанції було встановлено, що рішенням Дрогобицької міської ради від 23.09.2015 р. №1720 затверджено матеріали з виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у спільну сумісну власність, зокрема, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку площею 683 кв.м на АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Рішенням Дрогобицького районного суду Львівської області від 18.12.2015 р. №442/8047/15-ц, яке 29.12.2015 набрало законної сили, визнано за ОСОБА_2 право власності на самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 32,90 кв.м.

Таким чином, у процесі судового розгляду встановлено визнання в судовому порядку права власності на об'єкт, який позивач просить знести, за ОСОБА_2, а відтак підстави для зобов'язання знести цей об'єкт ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, ця касаційна скарга є необгрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 211, 213, п.5 ч.5 ст. 214 КАС України, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2016 р.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Т. Черпіцька