Справа № 2а-3070/10/1170
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2010-10-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2010 року Справа № 2а-3070/10/1170

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Л.І. Хилько,

при секретарі - Муляренко О.В.

за участю:

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Олександрійської ОДПІ до приватного підприємця ОСОБА_1 про стягнення суми штрафних (фінансових) санкцій, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача про стягнення суми штрафних(фінансових) санкцій в сумі 2378,00 грн. за порушення Закону України № 265/95 від 06.07.1995р. №265/95 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»(надалі-Закон №265/95) в частині проведення розрахункових операцій на повну суму придбаного товару без використання РРО на суму 433,00грн., та в частині здіснення роздрібної торгівлі товарами, не облікованими у встановленому порядку за місцем їх реалізації на суму 106,50 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за вказані порушення рішенням № НОМЕР_1 від 25.08.2009 р. до відповідача застосовано штрафні(фінансові) санкції в загальній сумі 2378 грн.

Дане рішення отримано особисто відповідачем, проте вказана сума штрафних(фінансових) санкцій не сплачена а тому підлягає примусовому стягненню в судовому порядку.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позов повністю та просили його задовольнити.

Відповідач позов не визнав. В своїх запереченнях посилається на те, що перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва і згідно норм чинного законодавства, не зобовязаний проводити операції із застосуванням РРО. Крім того, якщо платник єдиного податку до початку документальної перевірки самостійно виявляє помилки щодо заповнення Книги обліку доходів і витрат та усуває їх, то штрафні (фінансові) санкції не застосовується.

Відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю із зазначених вище підстав.

В судовому засіданні 28.10.2010р. на підставі ст. 160 КАС України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Складення постанови в повному обсязі відкладено до 02.11.2010р.

Розглянувши позовну заяву, долучені до справи документи і матеріали, заслухавши пояснення відповідача, представників відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п. 1 ч 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Враховуючи п. 1 ч.І ст. З КАС України спір, який виник між сторонами є публічно-правовим і тому підлягає розгляду у адміністративному суді.

Тобто, до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд і вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, у яких вони вважають, що суб'єкт владних повноважень своїм рішенням, діями чи бездіяльністю порушив їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до акту Державної податкової адміністрації у Кіровоградській області № 0106/11/26/23/НОМЕР_2 від 17.08.2009р. під час перевірки щодо дотримання відповідачем порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, яку здійснено в торговому кіоску за адресою: м. Кіровоград, вул. Червоноармійська, що належить ПП ОСОБА_1 встановлено порушення фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 п.п.1, 12 ст.3 Закону №265/95.

Згідно вищезазначеного акту порушення відповідачем п.1 ст.3 Закону №265/95 полягали у проведенні розрахункової операції на повну суму придбаного товару без використання зареєстрованого опломбованого у встановленому порядку та переведеного у фіскальний режим роботи реєстратора розрахункових операцій на суму 433,00 грн.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.3 Закону №265/95 суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. А також видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Згідно п.6 ст.9 Закону №265/95 реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються при продажу товарів (наданні послуг) суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив), за умови ведення такими особами книг обліку доходів і витрат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Позивач ОСОБА_1 являється суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою, оподаткування доходів якого здійснюється відповідно до законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку, про що свідчить Свідоцтво про сплату єдиного податку с.Ж № 990570, видане Державною податковою адміністрацією України на імя ОСОБА_1 (а.с. 39).

Судом встановлено, що під час проведення перевірки 17.08.2009 року продавець ОСОБА_2 знаходилась у кіоску за адресою, зазначеною у названому Свідоцтві про сплату єдиного податку с.Ж № 990570 і у кіоску, на місці проведення розрахунків, були наявні готівкові кошти в сумі 433 грн.00 коп. за реалізований товар. Книга обліку доходів і витрат на місці проведення розрахунків була відсутня, що відображено у вищеназваному акті перевірки , покупюрному опису та у поясненнях продавця ОСОБА_2 (а.с. 7-8, 10-11).

Пунктом 5 ст. 3 Закону №265/95 передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення, крім випадків, коли ведеться облік через електронні системи прийняття ставок, що контролюються у режимі реального часу Державним казначейством України.

Пунктом 3 ст. 17 Закону №265/95 передбачено, що за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невикористання при здійсненні розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, розрахункової книжки чи книги обліку розрахункових операцій, або використання незареєстрованої належним чином розрахункової книжки чи порушення встановленого порядку її використання, або використання незареєстрованих чи непрошнурованих книг обліку розрахункових операцій, або незберігання книг обліку розрахункових операцій чи розрахункових книжок протягом встановленого терміну;

Тобто до позивача ОСОБА_1, який являється суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою, підлягав застосуванню п. 3 ст. 17 Закону №265/95, яким передбачена - у разі невикористання при здійсненні розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, розрахункової книжки чи книги обліку розрахункових операцій - фінансова санкція у розмірі: двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто санкція у сумі 340,00 грн.

Пунктом 12 ст. 3 Закону №265/95 передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Тобто, не облікування у встановленому порядку реалізованого товару може підтверджуватись наявною книгою обліку розрахункових операцій, у якій відсутні записи, що свідчать про облік реалізованих товарів. Такий облік необхідно здійснювати відповідно приписів п. 12 ст. ст. 3 Закону №265/95. І лише у даному випадку, могла бути застосована санкція, визначена ст. 20 Закону №265/95.

Натомість відповідачем застосовано санкцію, передбачену ст. 20 Закону №265/95, яка передбачає, що до суб'єктів підприємницької діяльності, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості не облікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; тобто до відповідача застосовано санкцію в сумі 213,00 грн., що не відповідає приписам п. 5 ст. 3 та п. 3 ст. 17 названого Закону та підтверджує неправомірність висновків позивача.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем при здійсненні торгівельної порушено п. 5ст. 3, а не п. 12 ст.3 Закону №265/95, суд прийшов до висновку про неправомірність застосування до відповідача санкцій, передбачених ст. 20 названого Закону в сумі 213.00 грн.

Судом встановлено, що Олександрійською ОДПІ у звязку з порушенням відповідачем п.1 ст.3 Закону №265/95, а також згідно ст.17 Закону №265/95, застосовано до фізичної особи підприємця ОСОБА_1В штрафні (фінансові) санкції у розмірі 2165,00,00 грн.

Відповідно до п.11 ст.11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами України.

Згідно п.1 ст.17 Закону №265/95 за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність - у разі не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій.

Як вже встановлено судом - фізична особа підприємець ОСОБА_1. перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку.

З розрахунку суми штрафних (фінансових) санкцій до акту перевірки щодо контролю за здійсненням відповідачем розрахункових операцій від 25.08.2009р. вбачається, що штрафні (фінансові) санкції за порушення п.1 ст.3 Закону №265/95 застосовано до позивача на підставі п. 1 ст. 17 Закону №265/95 (а.с.12).

Пунктом 1 ст. 3 Закону №265/95 передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

У п. 2.2.6 акту перевірки Державної податкової адміністрації у Кіровоградській області № 0106/11/26/23/НОМЕР_2 від 17.08.2009р. (а.с. 8) зазначено, що відповідач є платником єдиного податку, що підтверджується зазначеним у акті Свідоцтвом про сплату єдиного податку № 188870 від 28.12.2007 р. Як було встановлено у судовому засіданні та підтверджено сторонами у справі, зазначене у акті свідоцтво про сплату єдиного податку відповідача замінено на Свідоцтво про сплату єдиного податку № 990570 від 04.01.2010 р.

Згідно п. 6 ст. 9 Закону №265/95 реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються: при продажу товарів (наданні послуг) суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється відповідно до законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (в тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив), за умови ведення такими особами книг обліку доходів і витрат у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за поданням державного органу, уповноваженого провадити державну регуляторну політику.

За приписами ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення.

Доказів про здійснення відповідачем продажу підакцизних товарів позивачем не надано.

Оскільки відповідач, як платник єдиного податку, не зобовязаний проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок, як визначено 1 ст. 3 Закону №265/95, то, відповідно, і застосування санкції, передбаченої п.1 ст.17 Закону №265/95 до відповідача є неправомірним.

Судом не приймається до уваги та не розцінюється як доказ у справі долучені відповідачем копії документів, які свідчать про стан його здоровя, оскільки вказані документи не відноситься до предмету доказування в адміністративній справі.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, ч.1ст.9 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, позивач не надав суду безспірних доказів про наявність в діях відповідача порушень Закону України №265/95 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а порушення позивачем порядку фіксування виявлених порушень привели до необхідності визнати позовні вимоги необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 94, 159 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові повністю відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її оголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Постанову виготовлено в повному обсязі 02.11. 2010 року.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_3