Справа № 813/1484/16
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

01 червня 2016 року № 813/1484/16

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.,

судді Гавдика З.В.,

судді Клименко О.М.,

секретар судового засідання Фуртак А.В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про стягнення грошового забезпечення та виплату компенсації втрати частини доходів, -

в с т а н о в и в :

Львівським окружним адміністративним судом отримано позовну заяву, в якій позивач просить стягнути з відповідача в користь позивача неотримане грошове забезпечення за період проходження служби в органах внутрішніх справ з 01.10.2008 року по 29.05.2009 року в загальній сумі 63033,55 грн. та компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в загальній сумі 81729,96 грн., а всього 144763,51 грн.

Від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у вказаній справі в частині позовних вимог щодо стягнення з Міністерства внутрішніх справ України в користь ОСОБА_1 неотриманого грошового забезпечення за період проходження служби в органах внутрішніх справ з 01.10.2008 року по 29.05.2009 року в сумі 63033,55 грн. Клопотання мотивоване тим, що зазначена вимога позивача вже була предметом судового розгляду, за результатами якого 02.06.2011 року Львівським окружним адміністративним судом ухвалено постанову у справі №2а-6239/09/1370, яка 18.06.2013 року набрала законної сили. У зв'язку із наведеним, покликаючись на пункт 4 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, просив задовольнити його клопотання.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив.

В судовому засіданні позивач щодо клопотання відповідача про закриття провадження у даній справі в частині позовних вимог - заперечив.

При вирішенні даного клопотання суд враховує наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, не можуть знову заявляти ті ж самі вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Водночас, така процесуальна дія, як закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути вчинена лише за перерахованих ознак у їх сукупності: спір у справі повинен бути між тими самими сторонами, з одним і тим же предметом і заявлений з тих самих підстав; з тотожної справи вже були ухвалені постанова або відповідна ухвала, які набрали законної сили.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом спору у даній справі є вимоги позивача про стягнення з Міністерства внутрішніх справ України в користь ОСОБА_1 неотриманого грошового забезпечення за період проходження служби в органах внутрішніх справ з 01.10.2008 року по 29.05.2009 року та стягнення компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Натомість, судом встановлено, що пред'явлений у даній справі позов в частині стягнення з Міністерства внутрішніх справ України в користь ОСОБА_1 неотриманого грошового забезпечення за період проходження служби в органах внутрішніх справ з 01.10.2008 року по 29.05.2009 року вже був предметом розгляду в адміністративному суді, за результати розгляду якого ухвалено постанову, що набрала законної сили. А саме, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.06.2011 року у справі №2а-6239/09/1370, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2013 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дій Міністерства внутрішніх справ України щодо невиплати позивачу грошового забезпечення за період із 01.10.2008 року по 29.05.2009 року та стягнення з Міністерства внутрішніх справ України грошового забезпечення за час вимушеного прогулу із 01.10.2008 року по 29.05.2009 року - відмовлено.

При цьому, слід вказати, що позивачем вказане рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось.

Системний аналіз тексту вищезгаданої постанови від 02.06.2011 року у справі №2а-6239/09/1370 дає підстави для висновку, що спір у справі №813/1484/16 в частині позовних вимог щодо стягнення неотриманого грошового забезпечення виник між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і у попередній справі, по якій ухвалено рішення, що набрало законної сили.

За таких обставин, враховуючи положення пункту 4 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, а також наявність всіх перерахованих вище ознак, суд вважає, що клопотання представника відповідача є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати за період проходження служби в органах внутрішніх справ з 01.10.2008 року по 29.05.2009 року, суд керується наступним.

У відповідності до статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

В силу вимог частини 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Судом встановлено, що передумовою для звернення позивача до суду з позовною вимогою про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати слугувало невиконання іншою стороною судового рішення від 02.06.2011 року у справі №2а-6239/09/1370. Так, Львівським окружним адміністративним судом було зобов'язано Управління Міністерства внутрішніх справ України на залізничному транспорті нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період проходження служби в органах внутрішніх справ з 01.10.2008 року по 29.05.2009 року в межах та у спосіб, передбаченим чинним законодавством, чого, в свою чергу, виконано не було.

Як зазначив позивач, таке невиконання пов'язане із тим, що Управління Міністерства внутрішніх справ України на залізничному транспорті фактично припинило свою діяльність, обсяг компетенції суб'єкта владних повноважень значно зменшився, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.06.2011 року у справі №2а-6239/09/1370 зі сторони Управління Міністерства внутрішніх справ України на залізничному транспорті немає кому виконувати, оскільки у такої сторони відсутні будь-які механізми виконання судового рішення. Крім того, у зв'язку із звільненням голови ліквідаційної комісії та її членів і передачею всієї документації в центральний апарат Міністерства внутрішніх справ України в Управління відсутня можливість виконання судового рішення. У зв'язку із наведеним, позов у справі, що розглядається, пред'явлено саме до Міністерства внутрішніх справ України.

Однак, судом такі аргументи позивача не враховуються, з огляду на наступне.

Дослідивши матеріали справи №2а-6239/09/1370, суд встановив, що позивач неодноразово звертався до Львівського окружного адміністративного суду із заявами, в яких просив: замінити сторону виконавчого провадження, а саме, шляхом заміни боржника Управління Міністерства внутрішніх справ України на залізничному транспорті на Міністерство внутрішніх справ України в рамках виконавчого провадження ВП №40749590, відкритого 14.11.2013 року за виконавчим листом №2а-6239/09/1370 від 11.07.2013 року; змінити спосіб виконання судового рішення, замінивши формулювання: «зобов'язати Управління Міністерства внутрішніх справ України на залізничному транспорті нарахувати та виплатити» на «стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період проходження служби в органах внутрішніх справ з 01.10.2008 року по 29.05.2009 року».

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 06.02.2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.10.2014 року, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження та зміни способу і порядку виконання судового рішення було відмовлено і роз'яснено позивачу, що Управління Міністерства внутрішніх справ України на залізничному транспорті перебуває у стані припинення, проте до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не внесено запису про його припинення як юридичної особи.

Окрім того, ухвалами Львівського окружного адміністративного суду від 24.06.2015 року та 06.10.2015 року позивачу повторно з тих самих підстав відмовлено в задоволенні заяв про заміну сторони виконавчого провадження з Управління Міністерства внутрішніх справ України на залізничному транспорті на Міністерство внутрішніх справ України.

Станом на 01.06.2016 року, запис щодо припинення юридичної особи Управління Міністерства внутрішніх справ України на залізничному транспорті - в ЄДР відсутній.

Суд звертає увагу, що статтею 267 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено повноваження адміністративного суду щодо здійснення контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах з метою забезпечення їх повного, правильного і своєчасного виконання. Вказана стаття передбачає дві процесуальні форми контролю адміністративного суду за виконанням судових рішень в адміністративних справах - це судовий контроль за ініціативою суду, що ухвалив відповідне судове рішення, та судовий контроль за ініціативою осіб, які беруть участь у справі, чи інших заінтересованих осіб.

В той же час, суд вважає за доцільне відмітити, що Кодексом адміністративного судочинства України передбачено загальні і спеціальні способи судового контролю. Загальні способи контролю мають усі суди, незалежно від спеціалізації, і вони полягають у розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність державних виконавців. Загальний судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому статтею 181 цього ж Кодексу. Спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачені статтею 267 Кодексу, зокрема, до них належать: зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення (ч. 1); накладання штрафу за невиконання судового рішення (ч. 2); визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені суб'єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такої постанови суду або на порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду (ч. 9).

Таким чином, позивач, звертаючись до суду з позовною заявою про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, порушив, крім іншого, питання, що стосується здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі №2а-6239/09/1370, порядок розгляду якого визначений статтею 267 Кодексу адміністративного судочинства України. Розглянувши вказану вимогу позивача за правилами позовного провадження, судом буде порушено належний процесуальний порядок вирішення цього питання, що призведе до неправильного його вирішення.

Беручи до уваги встановлені судом обставини та долучені до матеріалів справи докази, суд приходить до висновку, що провадження у справі належить закрити, так як згідно з пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини 1 цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ. Оскільки, в даному випадку, вимога позивача не містить в собі ознак публічно-правового спору, суд роз'яснює, що така повинна розглядатись судом в порядку та за правилами, передбаченими статтею 267 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім цього, суд роз'яснює позивачу, що згідно з частиною 3 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Керуючись ст.ст.157, 160, 165, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про стягнення неотриманого грошового забезпечення за період проходження служби в органах внутрішніх справ з 01.10.2008 року по 29.05.2009 року в сумі 63033,55 грн. та компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в сумі 81729,96 грн. - закрити.

Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п'яти днів з дня отримання копії повного тексту ухвали до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя Ланкевич А.З.

Суддя Гавдик З.В.

Суддя Клименко О.М.