Справа № 621/984/16-а
Суддя: Овдієнко В. В.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

07 червня 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю: секретаря Лацько А.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського роти №3 батальйону №4 УПС МВС у м. Харкові капрала поліції ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

16.05.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом до поліцейського роти №3 батальйону №4 УПС МВС у м. Харкові капрала поліції ОСОБА_3 з вимогою визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу серії ПС2 №738870 від 06.05.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він разом з пасажиром близько 15:30 години в м. Харків, керуючи автомобілем МАЗДА-5, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався в кінці колони по проспекту Гагаріна, де був зупинений співробітником поліції, який повідомив, що він порушив правила дорожнього руху та попросив водійське посвідчення для оформлення документів про порушення.

Незважаючи на його заперечення, поліцейський, без протоколу, склав постанову серія ПС2 № 738870 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. При цьому, йому не було роз'яснено, в чому полягає порушення, не роз'яснені його права.

Він поспішав додому і підписав постанову не читаючи. Наскільки це було можливе у даній ситуації (сильний дощ), він написав свої заперечення.

Складена відповідачем постанова є незаконною, необґрунтованою та не відповідає вимогам ч. 2 ст. 283 КУпАП, а тому не може бути доказом в суді з наступних підстав: відповідачем, при винесенні постанови, не викладені обставини; не вказано, в чому саме виражалося його правопорушення; відсутній детальний опис місця де саме було здійснено правопорушення з прив'язкою до дорожніх знаків, до дорожньої розмітки, якщо це стосується подавання сигналів перед перестроюванням взагалі, а лише зазначено: "проспект Гагаріна, 312, водій повинен подавати сигнали світловими показниками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, чим порушив п.9.2 ПДР; не залучені свідки, щоб вони могли підтвердити факт, викладений в постанові.

Відповідач в постанові вказав неправдиву інформацію, оскільки його автомобіль не здійснював перестроювання, він рухався в кінці колони і нікому не здійснював перешкод.

Враховуючи відсутність доказів, відповідач, при винесенні постанови, ґрунтувався лише на своїх припущеннях, що є порушення ч. 3 ст. 62 Конституції України, якою встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягав на задоволені позову з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач поліцейський роти №3 батальйону №4 УПС МВС у м. Харкові капрал поліції ОСОБА_3, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, заперечень проти позовної заяви не надала, заяв про відкладення розгляду справи не подавала.

У відповідністю з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, не прибув в судове засідання без повідомлення про причини неприбуття, суд визнав необхідним розглядати справу за його відсутністю та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши інші надані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати наступні обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 2, 3 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З копії постанови поліцейського роти №3 батальйону №4 УПС МВС у м. Харкові капрала поліції ОСОБА_3 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу серії ПС2 №738870 від 06.05.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 2 ст. 122 КУпАП, вбачається, що дата та час, місце скоєння і суть адміністративного правопорушення викладено наступним чином: "06.05.2016 року 15 год. 40 хв. в м. Харків, пр. Гагаріна, 312 водій повинен подавати сигнали світловими показниками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням. Чим порушив ПДР п. 9.2.б" (а. с. 4).

Таким чином, відповідач у постанові зазначив місце - "м. Харків, пр. Гагаріна, 312", а також передбачений п. 9.2.б Правил дорожнього руху обов'язок водія транспортного засобу подавати сигнали світловими показниками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням.

Водночас, опис обставин, установлених при розгляді справи, а саме; які дії фактично вчинив позивач ОСОБА_2, що дало підстави для висновку про наявність в цих діях порушення Правил дорожнього руху, відповідачем ОСОБА_3 у постанові не наведений.

Крім того, оскаржувана постанова містить відмінності у написанні прізвища особи, що притягується до відповідальності: у вступній та описовій частині постанови зазначено - "Мучак", а в резолютивній частині - "Муча".

Викладене дає підстави для висновку, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення не відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано будь-яких заперечень проти позовної заяви, не надано доказів, що спростовують доводи позивача щодо відсутності в його діях порушення Правил дорожнього руху, а відповідно і незаконності винесеної у відношенні нього постанови про накладення адміністративного стягнення.

Докази, передбачені ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які б спростували твердження позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, не зазначені у постанові по справі про адміністративне правопорушення, а також не надані відповідачем і під час розгляду справи в суді.

Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення від 06.05.2016 року, не ґрунтується на фактичних даних, а ґрунтується на припущенні відповідача про вчинення позивачем правопорушення, що суперечить вимогам ст. ст. 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення і є підставою для визнання постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 необґрунтованою та незаконною, такою, що прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та (або) визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств та організацій.

Оскаржена позивачем постанова не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, через що позовні вимоги про скасування цієї постанови є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, ч. 1 ст. 41, 70, 71, ч. 4 ст. 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського роти №3 батальйону №4 УПС МВС у м. Харкові капрала поліції ОСОБА_3 серії ПС2 №738870 від 06.05.2016 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий: