Справа № 813/1017/16
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2016 року Справа № 813/1017/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Грень Н.М.,

секретар судового засідання Гавірко О.О.,

представник позивача ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС, про стягнення середньомісячного заробітку, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Львівської митниці державної фіскальної служби, з вимогою стягнути з Львівської митниці ДФС на користь ОСОБА_3 середньомісячну заробітну плату за час затримки виконання рішення суду за період з 20.01.2012 року по 12.09.2013 року включно в сумі 74635 грн. 30 коп., за виключенням податків і зборів.

Заява мотивована тим, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19.01.2012 року залишеною буз змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.05.2012 року позивача поновлено на посаді та стягнуто з Львівської митниці середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 21523,02 грн. Однак, постанова суду в частині поновлення на посаді головного інспектора відділу дізнання та провадження у справах про порушення митних правил служби боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці виконана лише 12.09.2013 року. Таким чином в період з 20.01.2012 року по 12.09.2013 року є вимушеним прогулом, за який належить виплатити позивачу середній заробіток за час затримки виконання рішення суду.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги викладені у позовній заяві підтримав, просить позов задовольнити.

Представник відповідача проти поданої позову заперечив з підстав викладених у письмовому запереченні, суть якого зводиться до того, що на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 19.01.2012 року Львівською митницею у лютому 2012 року виплачено позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 21523,02 грн. Таким чином, Львівська митниця виконала рішення суду в межах своїх повноважень, просив у задоволенні заяви відмовити.

Суд, заслухав пояснення представників сторін з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення та ті, які мають значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, встановив наступне.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19.01.2012 р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.05.2012 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.09.2014 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України №1821-к від 29.08.2011 року в частині припинення перебування на державній службі в митних органах ОСОБА_3, головного інспектора відділу дізнання та провадження у справах про порушення митних правил служби боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці. Поновлено ОСОБА_3 на посаді головного інспектора відділу дізнання та провадження у справах про порушення митних правил служби боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці. Стягнуто з Львівської митниці на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 21523,02 грн.

Відповідно до вимог ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) постанова Львівського окружного адміністративного суду від 19.01.20120р. в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді головного інспектора відділу дізнання та провадження у справах про порушення митних правил служби боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці та виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць 4325,71 грн. допущена судом до негайного виконання.

Завданням адміністративного судочинства є згідно ч.1 ст.2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів відповідно до п.2 ч.2 ст.17 КАС України поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_4 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

ОСОБА_4 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_4 України повинні відповідати їй.

ОСОБА_4 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_4 України гарантується.

Статтею 124 ОСОБА_4 України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, згідно ч.2 ст. 14 КАС України є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова або ухвала яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Умисне невиконання службовою особою вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, являється ознакою складу злочину передбаченого ст.382 Кримінального кодексу України як невиконання судового рішення.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, відповідно до ч.2 ст.257 КАС України є підставою для його виконання.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Однак наказ Державної митної служби України №42-К, на виконання допущеної до негайного виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду, яким позивача поновлено на раніше займаній посаді, видано лише 11.01.2012р.

Згідно ст. 19 ОСОБА_4 України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_4 та Законами України.

Закріплений у ст. 8 КАС України принцип Верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права в Україні.

Неможливість особою домогтися виконання судового рішення, винесеного на її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод. У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року (справа Жовнер проти України) Суд відзначив, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін.

Зважаючи на важливість реального виконання судових рішень, це питання неодноразово ставало предметом обговорення як на національному, так і на міжнародному рівнях. Регулюванню цього питання, зокрема, присвячена Рекомендація № Rec (2003) 16 від 09.09.2003р. Комітету міністрів Ради Європи державам-членам Про виконання адміністративних рішень і судових рішень у галузі адміністративного права, обовязкова для виконання Україною як членом Ради Європи, в якій зазначається, що держави-члени повинні забезпечити виконання судових рішень адміністративними органами в межах розумного строку. Вони мають вживати всіх необхідних заходів згідно з законом з метою надання цим рішенням повної сили. У разі, якщо адміністративний орган не виконує судового рішення, слід передбачити відповідну процедуру, що дозволятиме домагатися виконання такого рішення, зокрема, за допомогою винесення судових заборон або накладення штрафів. Держави-члени повинні забезпечити притягнення адміністративних органів до відповідальності за відмову у виконання та невиконання судових рішень. Посадові особи, відповідальні за невиконання судових рішень, також можуть притягуватись до дисциплінарної, цивільної або кримінальної відповідальності у разі невиконання таких рішень.

Згідно із абз.7 ч.1 ст. 51 Кодексу Законів про працю України, держава гарантує працездатним громадянам України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до ст.141 Кодексу Законів про працю України, власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і охорону праці, уважно ставитись до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці і побуту.

Оплата вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника здійснюється згідно із ст. 236 Кодексу Законів про працю України, у якій визначено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, відповідно до п. 2 якого середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середнього динна) заробітна плата працівника.

Абзацом 2 п. 8 Порядку передбачено, що після визначення середньоденної заробітної та розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Відповідно до довідки Львівської митниці ДФС від 06.09.2011 року, середньоденна заробітна плата ОСОБА_3 на день звільнення із займаної посади становила 214,22 грн.(без врахування обовязкової сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування).

Таким чином, за період з 20.01.2012 року по 12.09.2013 року ОСОБА_3Б перебував у вимушеному прогулі 413 робочих днів (кількість робочих днів у 2012 році: січень 8 днів, лютий 21 день, березень 21 день, квітень 20 днів, травень 20 днів, червень 19 днів, липень 22 дні, серпень 22 дні, вересень 20 днів, жовтень 23 дні, листопад 22 дні, грудень 21 день; у 2013 році: січень 21 день, лютий 20 днів, березень 20 днів, квітень 22 дні, травень 19 днів, червень 18 днів, липень 23 дні, серпень 21 день вересень 9 днів).

Абзацом 5 п. 6 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року №13 встановлено, що при задоволенні вимог про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податків з доходів фізичних осіб) є відповідно обовязком роботодавця та працівника, суд визначає суму без утримання цього податку й інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Виходячи з наведеного, середній заробіток за час вимушеного прогулу, без врахування усіх обовязкових платежів та зборів, за період з 20.01.212 року по 12.09.2013 року становить 87147,13 грн. (413-загальна кількість робочих днів за період вимушеного прогулу з 20.01.2012 року по 12.09.2013 року включно х211,01 грн. середньоденна заробітна плата) за мінусом допомоги з центру зайнятості 13837,56 грн. (844 за січень 2012 року, 2129,29 грн. за лютий 2012,2513,44 за березень 2012 року, 232397,68 за квітень 2012 року, 1910,08 грн за травень 2012 року,674,03 грн. за червень 2012 року, 2759,34 грн. за липень 2012 року, 789,70 за серпень 2012 року).

Оскільки згідно Довідки про середню заробітну плату Львівської митниці №13-70-05/29-149 від 28.04.2016р. середньоденна заробітна плата ОСОБА_3 становить 211,01 грн.,допомога центру зайнятості становить 13837,56 час затримки виконання рішення суду 413 днів, відтак загальна сума за час затримки виконання постанови суду за мінусом допомоги центру зайнятості становить 73309,57 грн. (в тому числі єдиний соціальний внесок та податок з доходів фізичних осіб). Оскільки позивач погоджується із таким розрахунком, вказану суму коштів слід стягнути з Львівської митниці ДФС на користь позивача.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та норм чинного законодавства, керуючись ст. ст. 7-14, 17-20, 69-71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Львівської митниці ДФС () на користь ОСОБА_3(Львівська обл., Мостиський район, с. Мостиська Другі, вул.. Лісова, 2, РНОКПП НОМЕР_1) середньомісячну заробітну плату за час затримки виконання рішення суду за період з 20.01.2012 року по 12.09.2013 року включно в сумі 73309 (сімдесят три тисячі триста девять) грн. 57 коп., з урахуванням податків і зборів.

3. Судові витрати стягненню не підлягають.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст постанови складено та підписано 08.06.2016 року.