Справа № 826/12895/15
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2016 р. м. Київ К/800/54327/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (головує в судовому засіданні),
Головчук С.В.,
Ліпського Д.В.,
секретаря судового засідання Ковтонюка С.Д.,

за участю позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Солом'янського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 жовтня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року,

встановив:

В липні 2015 року ОСОБА_4 пред'явив позов до Солом'янського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві про визнання неправомірними дій щодо зняття позивача з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язання поновити реєстрацію місця проживання за вказаною адресою; визнання нечинним рішення відповідача про зняття з реєстрації позивача з місця проживання.

Позов обґрунтовував тим, що у 2011 році між ним та ПАТ «Ерде Банк» укладено кредитний договір, на забезпечення виконання якого сторони уклали іпотечний договір та договір про задоволення вимог іпотекодержателя. Предметом іпотеки вказано квартиру АДРЕСА_1, що належала позивачу на праві приватної власності. У встановлений строк позивач кредитні кошти не повернув, у зв'язку з чим банк прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та зареєстрував право власності на квартиру. У подальшому ця квартира була відчужена ОСОБА_6 У квітні 2015 року позивач дізнався, що його знято з реєстраційного обліку на підставі заяви нового власника квартири. Вважає, що чинним законодавством не передбачено право органів державної міграційної служби знімати осіб з реєстрації місця проживання на підставі заяви нового власника житла за договором купівлі-продажу предмета іпотеки (квартири) у іпотекодержателя у зв'язку з набуттям ним права власності на цей предмет іпотеки. Набуття права власності банком на квартиру та подальше її відчуження на користь іншої особи оскаржується позивачем у цивільній справі. Крім того, рішення про позбавлення позивача права користування житлом або про виселення з квартири відсутнє.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і прийняти нове рішення про задоволення позову. Скаргу мотивує доводами, аналогічними викладеним у позовній заяві та в апеляційній скарзі.

У запереченнях на касаційну скаргу Солом'янський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

Справа розглядається за відсутності представника відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Заслухавши позивача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що 12 серпня 2011 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Ерде Банк» укладено кредитний договір № К-182/11, згідно з умовами якого позивач отримав 150000 доларів США зі строком повернення до 11 серпня 2012 року. На забезпечення виконання цього договору, 12 серпня 2011 року між сторонами укладено іпотечний договір та договір про задоволення вимог іпотекодержателя. Предметом іпотеки була квартира АДРЕСА_1.

Оскільки у встановлений кредитним договором строк позивач кредитні кошти не повернув, банком прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як встановлено судами, 08 жовтня 2012 року банк звернувся до Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна із заявою про реєстрацію прав власності на квартиру, у зв'язку чим 20 листопада 2012 року проведено державну реєстрацію предмета іпотеки за ПАТ «Ерде Банк» та внесено до Реєстру прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на квартиру за банком.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2013 року в адміністративній справі № 826/16627/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2014 року, визнано протиправними дії КП «Київське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна» щодо реєстрації права власності за ПАТ «Ерде Банк» на квартиру АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_4 і скасовано рішення КП «Київське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна» від 20 листопада 2012 року, номер запису 45370 в книзі 541-50,125 щодо реєстрації права власності за ПАТ «Ерде Банк» на квартиру АДРЕСА_1.

У подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 25 червня 2014 року банк відчужив квартиру ОСОБА_6

Листом Соломянського районного відділу ГУ ДМС України в м. Києві від 20 березня 2015 року № 10/Г-158 позивачу повідомлено, що після проведеної перевірки його знято з реєстрації місця проживання з 30 вересня 2014 року за заявою нового власника - ОСОБА_6

Стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» у редакції, що діяла до 05 серпня 2012 року, містила положення про те, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Водночас, з 05 серпня 2012 року редакція цього Закону змінилась, з'явились й інші підстави для зняття органом державної міграційної служби особи з реєстрації.

Так, відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (у редакції, що діяла з 05 серпня 2012 року і на час виникнення спірних правовідносин) зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: - заяви особи або її законного представника; - судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; - свідоцтва про смерть; - паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; - інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Згідно з абзацом 9 пункту 3.1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року № 1077 (далі - Порядок № 1077), зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

Абзацом 10 пункту 3.1 Порядку № 1077 визначено, що зняття з реєстрації на підставах, визначених в абзацах вісім та дев'ять пункту 3.1 цього розділу, здійснюється за клопотанням уповноваженої особи закладу/установи або за заявою власника/наймача житла або їх законних представників.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди виходили з того, що зняття позивача з реєстрації відбулось відповідно до вимог законодавства на підставі заяви ОСОБА_6 про зняття з реєстрації ОСОБА_4 та ОСОБА_7, до якої додано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно з яким він є власником квартири, та договір купівлі-продажу квартири, укладений між ОСОБА_4 та ПАТ «Ерде Банк». Суди вважали, що заява ОСОБА_6 як нового власника квартири та додані до неї документи є підставою для зняття позивача з реєстрації місця проживання у цій квартирі, оскільки позивач не надав доказів, що спростовують наявність у ОСОБА_6 права власності на квартиру.

Однак такі висновки не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, з огляду на таке.

Зі змісту Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Порядку № 1077 слідує, що зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про припинення підстав на право користування такою особою житловим приміщенням (у даному випадку - відчуження житла), а не у зв'язку з реєстрацією права власності на житлове приміщення за новим власником.

Отже, для правильного вирішення спору суди мали встановити обставини відчуження позивачем житла та з'ясувати, яким чином і на підставі яких документів здійснювався перехід права власності від позивача до банку та у зв'язку з цим вирішити питання про залучення нових власників квартири до участі у справі.

Позивач неодноразово звертав увагу судів на те, що рішення КП «Київське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна» щодо реєстрації права власності на спірну квартиру за ПАТ «Ерде Банк» скасоване у судовому порядку, а правомірність набуття банком права власності на квартиру оспорюється у порядку цивільного судочинства.

Цим доводам позивача суди правової оцінки не надали, не з'ясували, чи впливають вони на вирішення справи, та не перевірили наслідки вирішення у цивільному порядку спору про незаконність відчуження житла.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи (частина друга статті 227 КАС України).

Зважаючи на те, що ухвалені у справі судові рішення не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, повно і всебічно встановлених обставинах справи, їх належній правовій оцінці, вони підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, так як порушення допущені обома судовими інстанціями.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 жовтня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К.
Головчук С.В.
Ліпський Д.В.