Справа № 804/3771/14
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" травня 2016 р. м. Київ К/800/68150/14

К/800/67456/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Маслія В.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_2 та управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області, управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області (далі - ДФІ), управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська (далі - УПФУ), у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність ДФІ щодо припинення вказувати ОСОБА_2 в довідках про заробітну плату для перерахунку пенсії станом на 1 травня 2007 року та станом на 1 лютого 2008 року середньомісячний розмір матеріальної допомоги на оздоровлення і вирішення соціально-побутових питань;

- зобов'язати ДФІ видати ОСОБА_2 довідки про заробіток для перерахунку пенсії станом на 1 травня 2007 року та станом на 1 лютого 2008 року з урахуванням середньомісячного розміру матеріальної допомоги на оздоровлення і вирішення соціально-побутових питань;

- визнати протиправною бездіяльність УПФУ щодо відмови у здійсненні розрахунку розміру пенсії ОСОБА_2 з урахуванням 40% винагороди за вислугу років, середньомісячного розміру матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування;

- зобов'язати УПФУ здійснити розрахунок та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_2, починаючи з дати призначення пенсії - 3 жовтня 2006 року з урахуванням 40% винагороди за вислугу років та середньомісячного розміру матеріальної допомоги на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань.

В обґрунтування позову зазначено, що видані роботодавцем довідки про розмір заробітної плати для призначення пенсії не включали розмір виплат матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань та винагороду за вислугу років в розмірі 40%. Відповідачі відмовились визнати таке право позивача, видати довідку із врахуванням вказаних сум та здійснити відповідне донарахування пенсійних платежів. Для призначення розміру пенсії до УПФУ були направлені довідки про складові заробітної плати позивачки за останні 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією без урахування «Інших виплат» та із зменшеним розміром, отримуваної позивачкою при проходженні державної служби винагороди за вислугу років (замість 40% включено 20%), з яких справлялись страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ДФІ щодо не включення в довідки від 5 жовтня 2006 року №11-05-16/6360, №11-05-16/6359 відомостей про виплачені позивачу у 2004-2006 роках суми матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань та винагороди за вислугу років в розмірі 40% від посадового окладу з урахуванням доплати за ранг. Зобов'язано ДФІ видати позивачу довідки: станом на 3 жовтня 2006 року з урахуванням середньомісячного розміру матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань та винагороди за вислугу років в розмірі 40% від посадового окладу з урахуванням доплати за ранг; та станом на 30 жовтня 2006 року, 1 травня 2007 року, 1 лютого 2008 року - з урахуванням середньомісячного розміру матеріальної допомоги на оздоровлення. Визнано протиправним рішення УПФУ від 14 серпня 2013 року № 70 про відмову позивачу в перерахунку пенсії з врахуванням виплат іншого характеру. Визнано протиправним рішення УПФУ, оформлене протоколом засідання комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням та перерахунком пенсій, від 24 березня 2013 року №24, в частині відмови позивачу в перерахунку пенсії з урахуванням винагороди за вислугу років в розмірі 40% згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 року №1141. Зобов'язано УПФУ здійснити перерахунок та виплату недоплачених сум пенсії позивачу з 3 жовтня 2006 року, 30 жовтня 2006 року, 1 травня 2007 року, 1 лютого 20018 року з урахуванням виплачених сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань та винагороди за вислугу років в розмірі 40% від посадового окладу з урахуванням доплати за ранг. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове - про часткове задоволення позову. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням та перерахунком пенсії УПФУ від 14 серпня 2013 року № 70 в частині відмови в перерахунку пенсії позивачу з урахуванням виплат іншого характеру, які внесені в довідку про заробітну плату від 26 липня 2013 року № 04-11-05-19/9246. Зобов'язано УПФУ провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, які враховуються при обчисленні пенсії та з яких сплачено страхові внески, з урахуванням фактично отриманих сум, з 1 серпня 2013 року на підставі довідки про заробітну плату від 26 липня 2013 року № 04-11-05-19/9246. У задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2 звернулась до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вважаючи незаконними та необґрунтованими рішення судів попередніх інстанцій, до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою звернулось УПФУ, в якій просило скасування рішення цих судів та прийняти нове - про відмову у позові.

У наданих запереченнях на касаційну скаргу УПФУ ОСОБА_2 просила залишити таку без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, установленому пунктом 1 частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій установлено, що розпорядженням від 3 жовтня 2006 року № 142567 УПФУ призначено ОСОБА_2 пенсію за віком як держслужбовцю у зв'язку із переходом і іншого виду пенсії. Зарахований стаж держслужбовця 10 років 0 місяців 14 днів, повний стаж 41 рік 9 місяців 24 дня.

Рішенням УПФУ, оформленим протоколом засідання комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням та перерахунком пенсій від 24 березня 2013 року № 24, позивачу відмовлено у перерахунку пенсії з урахуванням винагороди за вислугу років в розмірі 40% згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 року № 1141 у зв'язку із тим, що відповідно до статті 33 Закону України «Про державну службу» надбавка за вислугу років обчислюється державним службовцям у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг в залежності від стажу державної служби відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків. Стаж державного службовця позивача складає 10 років 1 місяць 14 днів. Враховуючи викладене, у заробіток при призначені та перерахунку пенсії за нормами Закону України «Про державну службу» враховується надбавка за вислугу років, обчислена залежно від стажу державної служби, визначеного відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283, а саме 20% посадового окладу з урахуванням доплати за ранг.

Для перерахунку пенсії позивач надала до УПФУ заяву від 8 серпня 2013 року (реєстр.№253) та довідку про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 26 липня 2013 року №04-11-05-19/9246 з іншими виплатами. Довідка від 26 липня 2013 року №04-11-05-19/9246 містить дані щодо середньомісячних розмірів матеріальної допомоги на оздоровлення і вирішення соціально-побутових питань станом на 1 травня 2007 року та станом на 1 лютого 2008 року.

Рішенням УПФУ від 14 серпня 2013 року № 70 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії з врахуванням виплат іншого характеру, оскільки інші виплати, а саме матеріальна допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки до розрахунку пенсії державного службовця не враховується, так як вони не внесені до складової заробітної плати.

На заяву позивачки від 25 вересня 2013 року з проханням видати уточнюючі довідки про заробіток станом на дату виходу на пенсію 3 жовтня 2006 року та дати виникнення права на її перерахунок станом на 1 травня 2007 року та станом на 1 лютого 2008 року з урахуванням середньомісячного розміру матеріальної допомоги на оздоровлення і вирішення соціально-побутових питань, з яких справляються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у видачі довідок з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань станом на 1 травня 2007 року та 1 лютого 2008 року також відмовлено листом від 11 жовтня 2013 року № 04-11-05-15/12658 з посиланням на те, що такі види виплат, як матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не включені до складових заробітної плати, що враховуються при перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати державним службовцям.

23 жовтня 2013 року позивач звернулась до УПФУ із заявою про здійснення перерахунку з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань.

19 березня 2014 року заявою № 119 позивач звернулась до УПФУ із заявою про здійснення перерахунку у зв'язку із урахуванням винагороди за вислугу років у розмірі 40% посадового окладу із надбавкою за ранг та долучила до матеріалів її пенсійної справи довідки ДФІ від 1 жовтня 2013 року № 04-11-05-19/12120, від 11 жовтня 2013 року № 04-11-05-19/12635, від 11 жовтня 2013 року № 04-11-05-19/12634.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції вважав за можливе вийти за межі позовних вимог та наявності підстав для задоволення позову.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 у позові не ставила питання щодо зобов'язання правонаступника роботодавця включити у довідки відомості про 40 % винагороди за вислугу років. На час подачі адміністративного позову 14 березня 2014 року, УПФУ не було допущено порушення прав позивача в частині відмови в перерахунку пенсії з урахуванням винагороди за вислугу років у розмірі 40 % посадового окладу з надбавкою за ранг, оскільки станом на час подачі адміністративного позову вказані довідки ДФІ від 1 жовтня 2013 року № 04-11-05-19/12120, від 11 жовтня 2013 року № 04-11-05-19/12635, від 11 жовтня 2013 року № 04-11-05-19/12634 і відповідну заяву позивач до УПФУ навіть не подавала. Водночас, на думку суду апеляційної інстанції, УПФУ безпідставно відмовило позивачу у проведенні перерахунку пенсії на підставі довідки про заробітну плату від 26 липня 2013 року № 04-11-05-19/9246.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначив, що оскільки судом першої інстанції визнані поважними причини пропуску строку звернення до суду, а в апеляційних скаргах про необґрунтованість такого процесуального рішення суду не зазначено, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість застосування статті 11 КАС України і відновлення порушених прав позивача шляхом визнання протиправним та скасування зазначеного вище рішення № 70 із зобов'язанням УПФУ провести перерахунок та виплату позивачу пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, які враховуються при обчисленні пенсії та з яких сплачено страхові внески, з урахуванням фактично отриманих сум, з 1 серпня 2013 року на підставі довідки про заробітну плату від 26 липня 2013 року № 04-11-05-19/9246.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не може погодитись з окремими висновками суду апеляційної інстанції та вважає їх передчасними з огляду на таке.

Згідно з частиною другою статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Відповідно до змісту частин першої та другої статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, стаття 100 КАС України передбачає, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Отже, спори у справах, пов'язаних з пенсійними виплатами, мають розглядатися у межах строку звернення до адміністративного суду, тобто в межах шестимісячного строку.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 15.12.2015 у справі № 21-4289а15.

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

До суду з цим позовом ОСОБА_2 звернулась 14 березня 2014 року.

Як було зазначено вище, приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив серед іншого з того, що судом першої інстанції визнані поважними причини пропуску строку звернення до суду, а в апеляційних скаргах про необґрунтованість такого процесуального рішення суду не зазначено.

Водночас, суд апеляційної інстанції не встановив юридичні факти, які мають правове значення для правильного вирішення цього спору, зокрема не дослідив наявність та не надав належної правової оцінки обставинам, які свідчать про поважність пропущення процесуального строку звернення до суду позивачем. У випадку відсутності таких обставин адміністративний позов у відповідній частині залишається без розгляду.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що, приймаючи рішення в частині відмови у позові, суд апеляційної інстанції правильно виходив з відсутності з боку УПФУ протиправної бездіяльності УПФУ щодо відмови у здійсненні розрахунку розміру пенсії ОСОБА_2 з урахуванням 40% винагороди за вислугу років. Проте, зазначаючи, що позивач не подавала заяву про зміну позовних вимог, суд апеляційної інстанції помилково не врахував те, що на час прийняття рішення по суті спору судом першої інстанції розглянуто та задоволено позовні вимоги про зобов'язання УПФУ здійснити розрахунок та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_2 з урахуванням 40% винагороди за вислугу років. Таким чином, суд апеляційної інстанції не надав належну правову оцінку та не переглянув рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про зобов'язання пенсійного органу здійснити розрахунок та виплату пенсії з урахуванням 40% винагороди за вислугу років.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду апеляційної інстанції у цій справі названим вимогам процесуального закону відповідає не в повній мірі з огляду на таке.

За таких обставин, судом апеляційної інстанції не досліджено всі докази та неповно встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції унеможливлюють постановлення законного та обґрунтованого рішення у цій справі, оскільки без їх виправлення неможливо повно, всебічно та об'єктивно надати оцінку спірним відносинам.

Суд касаційної інстанції не має повноважень виправити допущені судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права.

Згідно з частинами другою, четвертою статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом.

Відповідно до частини першої статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За таких обставин, постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають значення для справи, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 221, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_2 та управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 9 грудня 2014 року - скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді