Справа № 806/701/16
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року м.Житомир справа № 806/701/16

категорія 6.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Грабський А.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Марченко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Відділу Держгеокадастру у Брусилівському районі Житомирської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправною бездіяльність Відділу Держземагенства у Брусилівському районі щодо не розгляду проекту землеустрою на предмет погодження, поданого ним 21.03.2016 року та зобов'язати Відділ Держгеокадастру у Брусилівському районі Житомирської області розглянути проект землеустрою, поданий ним 21.03.2016 року та прийняти рішення згідно чинного законодавства.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що в березні 2016 року подав відповідачу проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок за межами населених пунктів Соболівської сільської ради Брусилівського району, проте станом на 04.05.2016 року відповідачем всупереч ст.186-1 ЗК України не надано йому відповіді щодо розгляду цього проекту, що на думку позивача, є протиправною бездіяльністю.

Відповідач у письмових запереченнях на позов не визнає позовні вимоги, посилаючись на те, що поданий позивачем 21.03.2016 проект землеустрою, розглянуто у відповідності до ст.186-1 ЗК України та листом від 01.04.2016 позивача повідомлено, що при розгляді проекту на предмет погодження виявлено, що зауваження та пропозиції, наведені у висновках №34,35,36,37 від 22.02.2016 не усунуто.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Додатково пояснив, що лист Відділу Держгеокадастру у Брусилівському районі від 01.04.2016 був адресований не позивачу, і його не можна вважати належною формою рішення, яке приймається за результатами розгляду проекту землеустрою відповідно до ст.186-1 ЗК України.

Представник відповідача в судовому засіданні просила у позові відмовити з підстав, наведених у запереченнях на позов. Додатково зазначила, що в найменуванні адресата у листі від 01.04.2016 допущена описка, проте цей лист є відповіддю на звернення позивача, що підтверджується реквізитами листа. Також вказала, що законом не передбачено надання повторного висновку про відмову у погодженні проекту землеустрою, у разі якщо попередні недоліки не було усунуто.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 21.03.2016 року ОСОБА_3 звернувся до Відділу Держземагентства у Брусилівському районі з клопотанням про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення фермерського господарства загальною площею 2290,2315 га за рахунок земель запасу і земель резерву, що розташовані за межами населених пунктів Соболівської сільської ради Брусилівського району. Даний лист було зареєстровано у Відділі Держземагентства у Брусилівському районі 21.03.2016 за №21/40-16.

За результатами розгляду вказаної документації із землеустрою Відділом Держземагентства у Брусилівському районі надано відповідь за №29/41-16 від 01.04.2016 про те, що подану позивачем заяву про надання на погодження проекту землеустрою розглянуто. За результатами розгляду повідомлено, що у проекті не були усунені зауваження та пропозиції, наведені у висновках №34,35,36,37 від 22.02.2016 та при виправленні попередніх зауважень допущені помилки.

Як вбачається із реквізитів даного листа, його хоча і було адресовано ОСОБА_1, проте це була відповідь на лист від 21.03.2016 за №21/40-16 (заявник ОСОБА_3.), тому суд погоджується із твердженням відповідача про допущену у листі описку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Як встановлено частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій", проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Відповідно до частини 1 статті 186-1 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Згідно з частинами 4-8 вказаної статті Земельного кодексу України, розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Із системного аналізу наведених правових норм слідує, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок підлягають обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки уповноваженими органами має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений). У погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути відмовлено лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Таким чином, суд приходить до висновку, що відмова у погодженні проекту землеустрою має бути оформлена у вигляді висновку з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. При цьому, такий висновок має складатися і за результатами розгляду проекту землеустрою, поданого повторно після усунення раніше вказаних недоліків.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем після розгляду проекту землеустрою, поданого позивачем 21.03.2016 такий висновок не складався, що суперечить вимогам ст.186-1 ЗК України.

Як зазначалось вище, відповідач розглянув поданий позивачем проект землеустрою та надав відповідь у формі листа без посилання на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. У зв'язку з цим відсутня бездіяльність відповідача, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають за безпідставністю.

Разом з тим, враховуючи, що відповідачем порушено порядок розгляду проекту землеустрою, передбачений ст.186-1 ЗК України, суд вважає, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов'язання Відділу Держгеокадастру у Брусилівському районі Житомирської області розглянути у встановленому порядку проект землеустрою, поданий ОСОБА_3 21.03.2016 року та прийняти відповідне рішення.

Керуючись статтями 158-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Відділ Держгеокадастру у Брусилівському районі Житомирської області розглянути у встановленому порядку проект землеустрою, поданий на погодження ОСОБА_3 21.03.2016 та прийняти відповідне рішення.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст постанови виготовлено: 06 червня 2016 р.