Справа № 2а/1522/478/11
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року м. Київ К/800/27274/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Кочан В.М., Пасічник С.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2013р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», військова частина НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
в с т а н о в и л а:
У листопаді 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, з урахуванням уточнення позовних вимог, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання оформити висновок для виплати грошових коштів страхового відшкодування та передати його головному розпоряднику бюджетних коштів Міністерству Оборони України для виплати належної їй страхової суми та стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн.
Постановою Приморського районного суду м. Одеса від 22.08.2011р. позовні вимоги задоволено частково. Визнано бездіяльність відповідача щодо неоформлення документів на виплату страхових сум (коштів) позивачу протиправною, зобов`язано оформити висновок для виплати позивачу грошових коштів страхового відшкодування та передати його головному розпоряднику бюджетних коштів Міністерству Оборони України для виплати позивачу належної страхової суми. Стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2013р. скасовано рішення суду першої інстанції, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Визнано бездіяльність відповідача щодо неоформлення документів на виплату страхових сум (коштів) позивачу протиправною, зобов`язано оформити висновок для виплати позивачу грошових коштів страхового відшкодування та передати його головному розпоряднику бюджетних коштів Міністерству Оборони України для виплати позивачу належної страхової суми. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
З таким рішенням суду апеляційної інстанції не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалене апеляційним судом рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.
Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» від 28.05.2008р. № 499 передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01.01.2007р., здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.
В ході розгляду справи судами встановлено, що з 27.07.1992р. по 11.03.2008р. позивач проходила військову службу у Збройних Силах України.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.02.2008р. №28 позивач звільнена з військової служби на підставі підпункту «в» пункту 85 Положення про проходження військової служби солдатами (матросами), сержантами і старшинами Збройних Сил України (за станом здоров`я).
Згідно Свідоцтва про хворобу ВЛК Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 21.01.2008р. №174 позивач отримала захворювання під час проходження військової служби.
06.05.2009р. позивач звернулась до НАСК «ОРАНТА» із заявою про нарахування та виплату страхових сум (коштів), в які просила оформити документи та зробити нарахування страхових виплат.
Листом НАСК «ОРАНТА» від 14.05.2009р. №10-09/1908 позивача повідомлено, що з 01.01.2007р. НАСК «ОРАНТА» не здійснює нарахування та виплату страхових сум з державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців та запропоновано звернутися до іншої організації (установи).
24.06.2009р. позивач звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про нарахування та виплату страхових сум (коштів), в які просила оформити документи та зробити нарахування страхових виплат.
Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.07.2009р. №1101 позивача повідомлено, що з 01.01.2007р. набула чинності нова редакція статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно з якою державне обов`язкове особисте страхування військовослужбовців замінено на виплату одноразової грошової допомоги. У зв`язку із змінами у законодавсті з 01.01.2007р. припинено ліцензування діяльності НАСК «ОРАНТА» з державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців та інших ктаегорій громадян, а проведення виплат страхових сум безпосередньо Міністерством оборони України суперечить вимогам чинного законодавства. Крім того, зазначено, що оскільки втрата професійної працездатності в позивача настала 21.01.2008р., а тому положення постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. №499 на неї не поширюється.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. № 499 та статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому відповідач протиправно відмовив у оформленні висновку для виплати позивачу грошових коштів страхового відшкодування.
В цій частині з висновками суду першої інстанції апеляційний суд погодився.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних в частині стягнення з відповідача витрат на отримання правової допомоги, апеляційний суд виходив з того, що докази, які б підтверджували розмір понесених позивачем витрат на отримання правової допомоги в матеріалах справи відсутні.
З такими висновками апеляційного суду колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.
Мотиви та доводи касаційної скарги висновки суду не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що втрата працездатності у позивача сталася внаслідок захворювання в період проходження військової служби, позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги, а тому апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Крім того, «обов`язкове особисте державне страхування» та «одноразова грошова допомога» є двома рівнозначними компенсаційними механізмами соціального захисту військовослужбовців, які спрямовані на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 10.03.2015р. у справі №21-563а14.
Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційним судом правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2013р. у даній справі без змін.
Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

В.М. Кочан

С.С. Пасічник