Справа № 820/2485/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 травня 2016 р. № 820/2485/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретареві судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю:

представника відповідача - Матофій Л.Я.,

представника третьої особи - Нікіфорової О.О.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Харківського міського центру зайнятості, третя особа Державна служба зайнятості України про визнання бездіяльності незаконною ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського міського центру зайнятості, третя особа Державна служба зайнятості України , в якому просив суд визнати бездіяльність Харківського міського центру зайнятості у сприянні зайнятості ОСОБА_3 під час здійснення прийому 14.04.2016 незаконною; визнати бездіяльність Харківського міського центру зайнятості у сприянні ОСОБА_3 у підборі підходящої роботи під час здійснення прийому 14.04.2016 незаконною; визнати бездіяльність Харківського міського центру зайнятості під час здійснення прийому 14.04.2016 у наданні ОСОБА_3 послуг у професійній орієнтацї незаконною; визнати бездіяльність Харківського міського центру зайнятості в наданні ОСОБА_3 під час здійснення прийому 14.04.2016 переліку вакансій, з якими ОСОБА_3 зобов'язаний був самостійно опрацювати в секторі самостійного пошуку робіт незаконною.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що бездіяльністю відповідача у сприянні його зайнятості, було порушено Конституцію України та приписи Закону України "Про зайнятість населення" .

В обґрунтування заперечень на позов відповідач вказав, що всебічно сприяв працевлаштуванню позивача, а доводи ОСОБА_3 є надуманими.

Позивач у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його присутності.

Представник відповідача - Матофій Л.Я., заперечуючи проти позовних вимог, послалась на доводи наданих суду письмових заперечень, просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи - Нікіфорова О.О., у судовому засіданні проти позову заперечувала, підтримавши позицію представника відповідача, просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, на підставі ст. 128 КАС України, вважає за можливе здійснити розгляд справи без участі позивача.

Заслухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, маючи диплом спеціаліста ХНУ ім. В.Н. Каразіна зі спеціальності "Соціологія" та здобувши кваліфікацію соціолога, викладача соціологічних дисциплін, а також диплом бакалавра ХНУВС за напрямом підготовки "Право" ( а.с. 22), неодноразово перебував на обліку в службі зайнятості як безробітний, в період якої отримував соціальні послуги, а саме: консультаційні послуги з питань працевлаштування та реєстрації в службі зайнятості.

Наказом від 25.11.2014 № НТ 141125 ОСОБА_3 було поновлено статус безробітного з 25.11.2014 року та на підставі ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття» відмовлено в призначенні допомоги по безробіттю ( а.с.8).

При цьому, з довідки КЗОЗ Харківська міська поліклініка № 20 від 30.01.2015 № 256 вбачається, що за висновком ВКК по роду хвороби ОСОБА_3, останньому не рекомендується праця, пов'язана з підійманням вантажу більш ніж 5 кг, тривалим прибуванням на ногах, переохолодженням, психоемоційним навантаженням ( а.с.8 зворот).

Судом встановлено, що відповідно до п. 4 Інструкції щодо дій фахівців центрів зайнятості у разі неможливості продовжувати роботу в ЄІАС. NЕТ (вимкнення електропостачання, нестабільна робота серверів баз даних, каналів зв'язку тощо) затвердженої наказом Державного центру зайнятості від 20.08.2010 № 97, створюється і підписується наказ про неможливість продовжувати роботу в ЄІАС. NЕТ та здійснення фахівцями роботи у ручному режимі, без застосування автоматизованих програмних засобів.

05.04.2016 року Харківським міським центром зайнятості створений і підписаний наказ № 519 «Про прийняття рішень в умовах неможливості продовжувати роботу в ЄІАС. NЕТ», згідно якого до закінчення дій обставин, що спричинили унеможливлення продовжувати роботу із застосуванням автоматизованих програмних засобів, фахівцями Харківського міського центру зайнятості продовжувати роботу у ручному режимі, використовуючи паперові аналоги документів, що передбачені законами України «Про зайнятість населення» і «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та нормативними актами щодо їх застосування, рекомендаціями обслуговування населення та роботодавців фахівцями служби зайнятості.

Позивач 14.04.2016 звернувся на прийом до відповідача з метою працевлаштування. При цьому, у вказаний день, у зв'язку з виникненням обставин, що унеможливлюють роботу в ЄІАС (NЕТ), провідним фахівцем з працевлаштування населення ОСОБА_4, було запропоновано Позивачу самостійно ознайомитися в секторі самостійного пошуку роботи з наявними вакансіями та призначила наступний прийом на 22.04.2016.

Отже, 14.04.2016 здійснити підбір роботи Позивачу або призначення прийому у спеціаліста з профорієнтації під час прийому виявилось неможливим з технічних причин, оскільки база ЄІАС (NЕТ) не працювала. Направлення на прийом до спеціаліста з профорієнтації було реалізовано під час прийому Позивача в центрі зайнятості 11.05.2016. Прийом до спеціаліста з профорієнтації призначено на 25.05.2016.

Дані обставини зафіксовано у додатках до персональної картки позивача № НОМЕР_1 ( а.с.47-48 ).

Підставою винесення спірних правовідносин став факт того, що у ході пропозиції фахівцем відповідача самостійного опрацювання ОСОБА_3 вакансій у секторі самостійного пошуку роботи, через технічні неполадки у базі ЄІАС (NЕТ), відповідачем було проігноровано довідку КЗОЗ Харківська міська поліклініка № 20 від 30.01.2015 № 256, щодо медичних протипоказань позивачу окремих видів праці, а крім того, позивач зазначав, що працівники відповідача, в силу приписів ст.ст. 7, 32,33 Закону України "Про зайнятість населення" повинні були допомогти у підборі вакансії, оскільки позивач, знаходячись тривалий час на обліку в центрі зайнятості втратив свою кваліфікацію та, з урахуванням стану здоров'я, не знав, яка робота йому підходить.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Згідно ст.43 Конституції України, Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи; вакансія - вільна посада (робоче місце), на яку може бути працевлаштована особа; працевлаштування - комплекс правових, економічних та організаційних заходів, спрямованих на забезпечення реалізації права особи на працю.

Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч.2 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення").

Згідно ч.2 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення", зареєстровані безробітні зобов'язані: самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців; відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів; дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов'язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення; інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Закону України "Про зайнятість населення", підходящою для безробітного вважається робота, що відповідає освіті, професії (спеціальності), кваліфікації особи з урахуванням доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради. Заробітна плата повинна бути не нижче розміру заробітної плати такої особи за останнім місцем роботи з урахуванням середнього рівня заробітної плати, що склався у регіоні за минулий місяць, де особа зареєстрована як безробітний. Під час пропонування підходящої роботи враховується тривалість роботи за професією (спеціальністю), кваліфікація, досвід, тривалість безробіття, а також потреба ринку праці.

Проте, згідно ч.3 цієї ж статті Закону, у разі коли неможливо надати безробітному роботу за професією протягом шести місяців з дня перебування на обліку в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, йому пропонується підходяща робота з урахуванням здібностей, стану здоров'я і професійного досвіду, доступних для нього видів навчання та потреби ринку праці.

Також, відповідно до п. 19 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку громадян, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року N 198 (далі - Порядок №198), у разі коли протягом шести місяців з дня реєстрації безробітному неможливо підібрати роботу за професією, підходящою є робота, що потребує зміни професії з урахуванням його здібностей, стану здоров'я, професійного досвіду, доступних для нього видів навчання та потреби ринку праці.

Згідно ч. 8 ст. 46 Закону України "Про зайнятість населення", підходящою для безробітного не може вважатися робота, якщо: місце роботи розташовано за межами доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради; умови праці не відповідають правилам і нормам, встановленим законодавством про працю та охорону праці (в тому числі якщо на запропонованому місці роботи порушуються встановлені законом строки виплати заробітної плати); умови праці на запропонованому місці роботи не відповідають стану здоров'я громадянина, підтвердженому медичною довідкою.

Згідно до п. 18 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198 (далі Порядок № 198), для осіб, які не працювали за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) більш як 12 місяців, підходящою є робота, яку вони виконували за останнім місцем роботи, а робота за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) може бути підходящою за умови підвищення кваліфікації за направленням центру зайнятості з урахуванням потреби ринку праці.

Відповідно до п. 22 Порядку №198, підходящою не може бути робота у разі, коли: вона пов'язана із зміною місця проживання безробітного без його згоди; місце роботи розташоване за межами доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої держадміністрації, виконавчого органу відповідної ради; умови праці не відповідають правилам і нормам, встановленим законодавством про працю та охорону праці, стану здоров'я особи, що підтверджено медичною довідкою; заробітна плата нижча, ніж встановлений законом розмір мінімальної заробітної плати, або не забезпечуються гарантії щодо її своєчасної виплати.

Тобто, законодавцем чітко визначено перелік робіт, які не можуть вважатися для безробітного підходящими.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про зайнятість населення", кожен має право на професійну орієнтацію, яке забезпечується шляхом надання комплексу профорієнтаційних послуг з вибору або зміни професії, виду діяльності та інших профорієнтаційних послуг.

Згідно зі ст. 32 цього Закону, професійна орієнтація населення - комплекс взаємопов'язаних економічних, соціальних, медичних, психологічних і педагогічних заходів, спрямованих на активізацію процесу професійного самовизначення та реалізацію здатності до праці особи, виявлення її здібностей, інтересів, можливостей та інших чинників, що впливають на вибір або зміну професії та виду трудової діяльності. Професійна орієнтація населення здійснюється навчальними закладами, закладами охорони здоров'я, реабілітаційними установами, медико-соціальними експертними комісіями, територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, центрами професійної орієнтації населення, молодіжними центрами праці, військкоматами, установами виконання покарань, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, що надають послуги з професійної орієнтації.

Статтею 33 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що професійна орієнтація осіб, які звернулися до територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснюється шляхом: 1) професійного інформування, що полягає у наданні відомостей про трудову діяльність та її роль у професійному самовизначенні особи, інформації про стан ринку праці, зміст та перспективи розвитку сучасних професій і вимоги до особи, форми та умови оволодіння професіями, можливості професійно-кваліфікаційного і кар'єрного зростання, що сприятиме формуванню професійних інтересів, намірів та мотивації особи щодо обрання або зміни виду трудової діяльності, професії, кваліфікації, роботи; 2) професійного консультування, спрямованого на оптимізацію професійного самовизначення особи на основі виявлення її індивідуально-психологічних характеристик, особливостей життєвих ситуацій, професійних інтересів, нахилів, стану здоров'я та з урахуванням потреби ринку праці;3) проведення професійного відбору, що полягає у встановленні відповідності особи вимогам, які визначені для конкретних видів професійної діяльності та посад. Порядок надання послуг з професійної орієнтації осіб затверджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціальної політики.

Відповідно до ч.2 та 3 ст.44 Закону України "Про зайнятість населення", зареєстровані безробітні зобов'язані:1) самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців;2) відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів;3) дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов'язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення;4) інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону. Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Враховуючи встановлені судом обставини у зв'язку з наведеним нормативним обґрунтуванням, суд не вбачає у спірних правовідносинах ознак бездіяльності відповідача, оскільки під час описаних подій 14.04.2016 року база ЄІАС. NЕТ не працювала, за таких обставин єдиною можливістю реалізації прав позивача було самостійне ознайомлення з наявними вакансіями в секторі самостійного пошуку роботи, що є, в силу приписів п.1 ч.2 ст.44 Закону України "Про зайнятість населення", обов'язком зареєстрованого безробітного, водночас можливість вчинити відповідні дії з пошуку та підбору належної вакансії ОСОБА_3 спільно зі спеціалістом з профорієнтації з урахуванням при цьому медичні протипоказання, за вказаних обставин, було перенесено на інший день.

А відтак вказані позивачем обставини не є пасивною поведінкою суб`єкта владних повноважень, яка могла б бути пов'язана з невиконанням останнім дій, які повинні були і могли бути вчинені в силу покладених на відповідача обов'язків і згідно з чинним законодавством України, що в свою чергу несло б негативний вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів позивача, а відтак відсутні правові підстави для задоволення вказаної частини позовних вимог.

Посилання ОСОБА_3 на той факт, що, знаходячись тривалий час на обліку в центрі зайнятості, він втратив свою кваліфікацію та, з урахуванням стану здоров'я, не знав, яка робота йому підходить, є суб'єктивним моментом, який ніяким чином не пов'язаний з допущенням відповідачем, на його думку, бездіяльності у спірних правовідносинах, оскільки розглядом справи доведено протилежне.

Згідно ст. 2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права (ч.1 ст. 6 КАС України).

Тобто, виходячи з аналізу вищезазначеної правової норми, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цією дією.

Розглядаючи спір по суді, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

За визначенням ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд зауважує, що позивачем, в порушення вимог вищезазначених статей Кодексу, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачем було допущено бездіяльність, чим порушено права, свободи та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин.

В свою чергу, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень було доведено під час судового розгляду відсутність факту порушення прав позивача.

З огляду на зазначене, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а тому, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Харківського міського центру зайнятості, третя особа Державна служба зайнятості України про визнання бездіяльності незаконною, суд відмовляє.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 128, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Харківського міського центру зайнятості, третя особа Державна служба зайнятості України про визнання бездіяльності незаконною - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 06 червня 2016 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.