Справа № 808/1158/15
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2016 рокусправа № 808/1158/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мартиненка О.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Трахт К.О.

за участю:

представника відповідача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року за заявою Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства про відстрочення виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 26 травня 2015 року у справі №808/1158/15 за позовом Вільнянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Запорізькій області до Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.05.2015р., яка набрала законної сили 15.03.2016 року, стягнуто з Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства суму податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 484971,25грн.

24.03.2016 року Орендне виробниче управління житлово-комунального господарства звернулося до суду з заявою про відстрочення виконання судового рішення по справі 808/1158/15 до 01 липня 2017 року та зобовязати Вільнянську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС України у Запорізькій області утриматися від стягнення суми податкового боргу до прийняття судом рішення за заявою.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Орендне виробниче управління житлово-комунального господарства подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, просить скасувати ухвалу та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити заяву. Апеляційна скарга обґрунтована, фактично, доводами заяви та наявністю правових підстав для відстрочення виконання судового рішення, які визначені ст.263 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст.263 КАС України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відповідно до частини 2 статті 263 КАС України, у виняткових випадках суд може відстрочити або розстрочити виконання судового рішення, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Зазначена норма кореспондується із нормою ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», яка встановлює, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26 грудня 2003 року, при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Таким чином, для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення особа, яка звернулась з відповідною заявою, повинна довести суду наявність підтверджених відповідними доказами виняткових обставин, які можуть бути підставою для відстрочення/розстрочення виконання судового рішення.

Заява Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства обґрунтована тим, що основним видом діяльності підприємства є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря і є єдиним на території м.Вільнянська яке надає в повному обсязі і відповідної якості послуги по теплопостачанню обєктів соціально-виробничої та житлової інфраструктури міста. Таким чином, проведення виконавчих дій та накладання арешту на поточні рахунки в банківських установах і на майно, виробництво підприємства може зупинитись, що як наслідок призведе до неможливості успішного закінчення опалювального сезону, проведення якісної підготовки та можливого зриву нового опалювального сезону. Зупинення виробництва не дозволить підприємству провести розрахунки за спожитий природній газ та інші енергоносії, придбати необхідні матеріали для ремонту обладнання котелень, тепломереж, що неодмінно призведе до аварійних ситуацій.

Такі доводи не можуть бути визнані як виняткові обставини, за якими можливе прийняття рішення про відстрочення виконання постанови суду, і які у розумінні ч. 2 ст. 263 КАС України ускладнюють виконання судового рішення.

Також заявник звертає увагу, що держава в особі Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України прийняла ряд нормативних актів щодо погашення підприємствами заборгованості з податку на додану вартість за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам із загального фонду Державного бюджету. Так, постановою КМУ від 04.06.2015р. №375 «Питання погашення у 2015 році заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню» затверджено Порядок та умови надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі Порядок №375).

Заявник стверджує, що у разі отримання коштів за субвенцією з Державного бюджету до загального фонду Державного бюджету будуть перераховані кошти у сумі 946676,00 грн. для сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість, адже у визначену суму 946676,00 грн. входить і заборгованість стягнута постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.05.2015 по справі №808/1158/15 у розмірі 484971,25 грн.

Такі доводи є безпідставними, оскільки в даному Порядку№375 передбачено, що комісії приймають протягом двох тижнів з дня надходження таких документів рішення про узгодження обсягу заборгованості. Для визначення обсягу зобов'язань учасники розрахунків подають комісіям довідку-розрахунок суми додаткових податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість, які виникають у результаті проведення розрахунків згідно з договором про організацію взаєморозрахунків, за формою згідно з додатком 4. Комісії узгоджують суми додаткових податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість учасників розрахунків відповідно до цих Порядку та умов.

Тобто, це стосується лише додаткових податкових зобов'язань з податку на додану вартість, які виникають у результаті проведення розрахунків згідно з договором про організацію взаєморозрахунків, за формою згідно з додатком 4, а не тих, що виникли раніше.

Більш того, вказаним Порядком №375 визначено механізм надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Тобто, Порядок №375 не стосується погашення заборгованості з податку на додану вартість, за рахунок субвенцій з Державного бюджету, яка виникла внаслідок несплати підприємством самостійно задекларованих (узгоджених) податкових зобовязань.

Заявником надано також Довідка ПАТ «ПриватБанк» про залишок коштів на рахунку станом на 07.04.2016р. у розмірі 291,95грн., а також Довідку ПАТ «Укрсоцбанк» про залишок коштів на рахунку станом на 05.04.2016р. у розмірі 256,85грн.

Натомість, надано і Довідку ПАТ «Укрсоцбанк» про відкриття у Вільнянському відділенні двох спец рахунків, інформація про наявність/відсутність коштів на яких, з даної Довідки не вбачається. Натомість, судом апеляційної інстанції встановлено, що сплата судового збору за подачу апеляційної скарги здійснювалась саме зі спеціального рахунку.

Надані заявником звіти про фінансовий стан підприємства за 2015 рік взагалі свідчать про наявність фінансової можливості для виконання судового рішення. Так, згідно рядка 1167, на рахунках в банку підприємство має суму 1460 тис.грн., що є втричі більшою за стягнутий податковий борг. Крім того, згідно рядків 1125 та 1155 підприємство має дебіторську заборгованість у розмірі 4713 тис.грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для задоволення заяви про відстрочення виконання постанови суду відсутні.

Крім того, податковий орган подав заперечення до апеляційної скарги, до яких долучив податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2015 рік, відповідно до якого дохід підприємства склав 10 608 985грн., що безперечно свідчить про наявність можливості виконати рішення суду про стягнення податкового боргу.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог процесуального закону і підстав для її скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.199, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року у справі №808/1158/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

(Ухвалу у повному обсязі складено 03.06.2016р.)

Головуючий: О.В. Мартиненко

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов