Справа № 509/1647/16-а
Суддя: Гандзій Д. М.
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 509/1647/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Гандзій Д.М. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язанні вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

10 травня 2016 року, ОСОБА_1, вважаючи порушеними відповідачем свої права, передбаченими Законом України «Про доступ до публічної інформації», звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача, як розпорядника публічної інформації в ненаданні повної інформації на його інформаційний запит, зобов'язати відповідача надати йому протягом 5-ти робочих днів повну та достовірну інформацію щодо наявності вільних земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, для ведення особистого селянського господарства на території Молодіжненської с/р з зазначенням їх місцезнаходження та розташування, у разі відсутності вільних земельних ділянок, надати перелік громадян, які за останні 12 місяців отримали безоплатно земельну ділянку та/або чи виносилось сільською радою рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні, зобов'язавши відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Представниця відповідача у встановлений ухвалою суду від 11.05.2016 р. десятиденний строк надіслали до суду свої письмові заперечення на позов, в яких просили суд відмовити у задоволенні безпідставного позову (а.с. 17-21).

Дослідивши матеріали позову, вважаю, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з положеннями Конституції України найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов'язком держави (стаття 3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (стаття 22).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено - доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 12 ЗК України визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин, а саме: розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, які приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків і не вимагає створення у відповідь на запит нової інформації (зокрема шляхом проведення аналітичної або статистичної роботи для створювання окремої статистичної довідки або переліку рішень тощо, в якій відображати кількість прийнятих рішень із зазначенням змісту такого рішення, зокрема, про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадян із зазначенням переліку громадян, із зазначенням окремо цільового призначення земельної ділянки, а відтак номеру рішення та дати його прийняття, або про відмову у наданні таких дозволів із зазначенням переліку громадян, із зазначенням окремо цільового призначення земельної ділянки, а відтак номеру рішення та дати його прийняття).

Згідно із ст. 70 КАСУ, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Приписами ст. 71 КАСУ передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 п. б) статті 38 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад відноситься забезпечення вимог законодавства щодо розгляду звернень громадян.

Згідно із ч. 3 п. 19) вказаного Закону, сільський, селищний, міський голова забезпечує на відповідній території додержання законодавства щодо розгляду звернень громадян та їх об`єднань.

Статтею 32 Закону України «Про інформацію» передбачено - органи законодавчої, виконавчої та судової влади України, їх посадові особи, зобов'язані надавати інформацію, що стосується їх діяльності, письмово, усно, по телефону чи використовуючи публічні виступи своїх посадових осіб.

У відповідності зі ст. 33 Закону України «Про інформацію», термін вивчення запиту на предмет можливості його задоволення, не повинен перевищувати десяти календарних днів. Протягом вказаного терміну, державна установа письмово доводить до відома запитувача, що його запит буде задоволено або що запитуваний документ не підлягає наданню для ознайомлення. Задоволення запиту здійснюється протягом місяця, якщо інше не передбачено законом. Аналогічний термін розгляду встановлюється і щодо запиту про надання письмової інформації.

Статтею 114 Конституції України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування та зазначено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законом України зупиняється у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Частиною 3 статті 2 ЗК України передбачено - землі України та земельні ділянки визначаються в якості різних самостійних об'єктів земельних відносин.

В ст. 79 ЗК України міститься визначення терміну «земельна ділянка» як частини земної поверхні з встановленими межами, певним місцем розташування, визначеними щодо неї правами.

Тобто, в контексті зазначеної статті, земельній ділянці мають бути притаманні певні ознаки - визначене місце розташування, межі, цільове призначення та певний обсяг прав щодо неї. Механізм формування земельної ділянки як певного об'єкту цивільних прав, який полягає у визначенні її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, визначено законодавцем у ст. 79-1 ЗК України.

Крім цього, зміст понять «генеральний план населеного пункту», «детальний план території» та «план зонування територій (зонінг)» - наведені законодавцем в ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної документації».

Згідно п. 2.17. ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» - до сельбищної території входять житлові території, ділянки установ і підприємств обслуговування, парки, сквери, бульвари, вулиці, проїзди, майданчики для стоянки автомашин.

Пунктом 3.18 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» визначено, що планувальна організація районів садибної забудови повинна передбачати формування структурних одиниць сельбищної території, їхні розміри, функціональне зонування, містобудівних умов району, забезпечення соціального комфорту проживання, економічності рішення, формування вуличної мережі та мережі внутрішньоквартальних проїздів.

Отже, для утворення земельних ділянок, як сформованих об'єктів землеустрою та об'єктів нерухомого майна - слід розробити певний обсяг землевпорядної документації, відповідно до якої визначити місця розташування земельних ділянок, їх розміри та межі, цільове призначення, а також інші ознаки, за допомогою яких їх можна ідентифікувати як об'єкти правовідносин.

Приписи ч. 1 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначають необхідність розробки документації із землеустрою з урахуванням положень плану зонування та/або детального плану територій.

Чинне законодавство України визначає необхідність розробки містобудівної документації для населених пунктів, але не містить імперативного припису, відповідно до якого весь обсяг містобудівної документації та, зокрема, детальні плани територій мають бути розроблені впродовж певного часу чи до визначеного моменту.

Здійснення за власної ініціативи та за рахунок бюджетних коштів розробки землевпорядної та містобудівної документації, для формування певних земельних ділянок, визначення їх місцезнаходження, розмірів (площ), меж, а відтак - і самої кількості, є правом, а не обов'язком органів місцевого самоврядування.

Приписами Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ЗК України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - не встановлено обов'язок місцевих рад чи їх виконавчих органів здійснити передбачені земельним та містобудівним законодавством заходи щодо утворення певної кількості земельних ділянок, оскільки містобудівна діяльність і планування та забудова територій, як один з її напрямів, що полягає у розробленні містобудівної документації, є тривалими процесами, не обмеженими у часі, та мають здійснюватися уповноваженими суб'єктами впродовж всього часу їх діяльності у відповідності до положень законодавства, а заходи по забезпеченню доступності та повноти інформації мають вживатись уповноваженими на те органами вже після утворення такої інформації.

Запит на отримання публічної інформації від позивача (зареєстрований в сільській раді за вх. № П-572 від 25.04.2016 року), а той запит, який був наданий позивачем до свого позову, містив вимоги з проханням : надати інформацію щодо наявності на території Молодіжненської сільради вільних земельних ділянок для індивідуального дачного будівництва та/або для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та/або для ведення особистого селянського господарства на території Молодіжненської сільради, із зазначенням їх місцезнаходження, у разі відсутності вільних земельних ділянок на території Молодіжненської сільради, надати перелік громадян, які за останні 12 місяців отримали безоплатно земельну ділянку та/або чи виносились сільською радою рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмову у його наданні (а.с. 22).

Вважаю, що відповідачем була надана обґрунтована відповідь від 27 квітня 2016 року за № 433, так як

у своєму запиті позивач сформував зміст інформації та ознаки об'єктів, відносно яких витребувалась інформація та яким мають бути притаманні наступні ознаки:

1) Об'єкти мають бути саме «земельними ділянками» у розумінні Земельного кодексу України;

2) Земельні ділянки мають відноситись до комунальної форми власності;

3) Земельні ділянки повинні мати місцезнаходження (в розумінні адреси земельної ділянки);

4) Земельні ділянки мають бути вільними від прав третіх осіб в межах визначених населеним пунктом, які можуть бути передані у приватну власність громадянам для ведення особистого селянського господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для індивідуального дачного будівництва.

При чому, у письмовій відповіді відповідача заявнику було повідомлено, що на даний час в с. Молодіжне відсутні детальні плани територій, плани зонування території масивів, які по Генеральному плану, передбачені :

1) для присадибних ділянок (для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд) ;

2) для індивідуального дачного будівництва, крім того зазначаємо, що на території села відсутні вільні землі для індивідуального дачного будівництва;

3) для ведення особистого селянського господарства.

Отже, надати більш конкретну (сформовану) інформацію щодо наявності на території Молодіжненської сільради вільних «земельних ділянок» у розумінні ЗК України, які можуть бути передані у приватну власність громадянам для відповідних потреб, буде можливим лише після розроблених та затверджених, з урахуванням вимог чинного законодавства, детальних планів територій.

Таким чином, вважаю, що Молодіжненська сільрада Овідіопольського району повідомила позивача, що інформацією про наявність (перелік) усіх вільних земельних ділянок комунальної власності, у межах населеного пункту, житлової та громадської забудови, земель рекреаційного призначення та земель сільськогосподарського призначення, не наданих у власність або користування - не володіє.

Суд вважає, що письмовий запит позивача по суті - містив вимогу вчинити сільській раді певні дії по підбору, обробці, створенні та наданню інформації, яка б відповідала поставленим у запиті умовам. Адже це потрібно проаналізувати приблизно 12 засідань сесії сільської ради (календарний рік), та переглянути більш трьохсот питань.

Таким чином, Молодіжненська сільрада Овідіопольського району повідомила позивача про відсутності відображеної та задокументованої будь-яким носієм інформації про кількість (в розумінні переліку, статистичної довідки) громадян, які за останні 12 місяців отримали безоплатно земельну ділянку та/або переліку (в розумінні статистичної довідки, або таблиці) рішень про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмову у його наданні.

Враховуючи викладене вище, вважаю, що при наданні відповіді на інформаційний запит позивача, відповідачами не були порушені норми Закону України «Про доступ до публічної інформації», дії відповідача - посадової особи органу місцевого самоврядування були законні, а позивачем не надано до позову належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 70,71 КАСУ щодо порушення відповідачем норм Закону.

На підставі викладеного, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 70,71,128,158,159,160-163 КАС України, Законом України «Про місцеве самоврядування», ст.ст. 19,114 Конституції України, Закону України «Про інформацію», Законом України «Про доступ до публічної інформації», суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язанні вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду, через Овідіопольський райсуд Одеської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови та наступної подачі її копії до апеляційної інстанції.

Суддя Гандзій Д.М.