Справа № 816/291/16
Суддя: Ф.Ф. Соколенко
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/291/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколенка Ф.Ф.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шулик Н.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Гаєвської І.В.

представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до державного реєстратора Чутівської районної державної адміністрації, треті особи на стороні позивача: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_9 про визнання дій протиправними, визнання нечинним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

10 березня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Чутівського районного управління юстиції, державного реєстратора Реєстраційної служби Чутівського районного управління юстиції Ляховенко Оксани Анатоліївни, Чутівського районного управління юстиції Полтавської області, треті особи на стороні позивача: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_9 , у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 02.06.2016, просить:

- визнати протиправними дій державного реєстратора Реєстраційної служби Чутівського районного управління юстиції Ляховенко Оксани Анатоліївни щодо реєстрації права власності (номер запису 6482697 від 21.07.2014) за ОСОБА_9 на об"єкт нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 за іпотечним договором №1282 від 15.10.2010, прийнятого на підставі рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Сидорчука А.В. №14745648 від 28.07.2014 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

- визнати нечинним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень Державної реєстраційної служби України Сидорчука Андрія Вікторовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №14745648 від 28.07.2014 на об"єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 54: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 52,9 кв.м., житловою площею 34,7 кв.м. на підставі іпотечного договору №1282 від 15.10.2010 за ОСОБА_9 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що державним реєстратором Реєстраційної служби Чутівського районного управління юстиції Ляховенко О.А. прийнято заяву та зареєстровано право власності на нерухоме майно, що належало на праві власності позивачеві, за ОСОБА_9. Вважає, що державним реєстратором порушено порядок здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та безпідставно прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за новим власником за відсутності документів, які є підставою для реєстрації права власності у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного позову від 31 березня 2016 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Чутівське районне управління юстиції Полтавської області.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного позову від 27 квітня 2016 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень Державної реєстраційної служби України Сидорчука Андрія Вікторовича.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного позову від 17 травня 2016 року замінено неналежних відповідачів - Реєстраційну службу Чутівського районного управління юстиції, державного реєстратора Реєстраційної служби Чутівського районного управління юстиції Ляховенко Оксани Анатоліївни, Чутівське районне управління юстиції, державного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень Державної реєстраційної служби України Сидорчука Андрія Вікторовича на належного відповідача державного реєстратора Чутівської районної державної адміністрації.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що не є належним відповідачем в частині позовних вимог про визнання протиправними дій державного реєстратора у зв"язку з тим, що оскаржуване рішення прийнято державним реєстратором прав на нерухоме майно та їх обтяжень Державної реєстраційної служби України Сидорчук А.В. у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та наказу МЮУ від 02.04.2013 №60/75 "Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб". А тому вважає, що державний реєстратор прав на нерухоме майно та їх обтяжень Чутівської районної державної адміністрації може бути відповідачем лише в частині позовних вимог щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Треті особи на стороні позивача: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_9 проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що державний реєстратор приймаючи оскаржуване рішення діяв на підставі вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, а тому відсутні підстави для відмови у проведені державної реєстрації прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_9 Зазначала, що позивачем пропущено строк звернення до суду для оскарження рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №14745648 від 28.07.2014, оскільки ще у 2014 році ОСОБА_9 повідомлено позивача про здійснення за собою державної реєстрації права власності на предмет іпотеки, шляхом направлення письмової вимоги про звільнення квартири

Згідно із частиною 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відповідної явки осіб, які беруть участь у справі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Судом встановлено, що за позивачем та ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було зареєстровано право приватної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1.

15 жовтня 2010 року між ОСОБА_4 (позивальник) та ОСОБА_9 (позикодавець) укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Панченковою О.Л. та зареєстрований в реєстрі за №1281.

Згідно п. 1 договору ОСОБА_9 позичив, а ОСОБА_4 прийняла гроші у сумі 46000 гривень на шість місяців, строком до 15.04.2011, які позичальник зобов'язався повернути позикодавцеві у термін з 01 по 15 квітня 2011 року (а.с. 13).

15 жовтня 2010 року між ОСОБА_9 (Іпотекодержатель) та ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (Іпотекодавці), укладено іпотечний договір (а.с. 14), за умовами якого Іпотекодавці, з метою забезпечення виконання зобов'язання щодо повернення грошей, переданих за договором позики (ВРВ №304555, ВРВ №304556) передають в іпотеку Іпотекодержателю наступне нерухоме майно: квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Панченковою О.Л. та зареєстрований в реєстрі за №1282.

21.07.2014 ОСОБА_9 подано до Реєстраційної служби Чутівського районного управління юстиції заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права приватної власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вказану заяву зареєстровано у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 21.07.2014 за реєстраційним номером 7461348.

До заяви додано наступні документи: копію договору іпотеки від 15.10.2010, посвідченого 15.10.2010 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Панченковою О.Л; копію договору позики від 15.10.2010, посвідченого 15.10.2010 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Панченковою О.Л; копії вимог - повідолень та докази їх вручення іпотекодавцям та інш.

28.07.2014 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Чутівського районного управління юстиції Ляховенко О.А. за результатами розгляду заяви прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 14745648, яким проведено державну реєстрацію права приватної власності на квартиру, що розташована: АДРЕСА_1, за суб'єктом: ОСОБА_9, податковий номер НОМЕР_1.

Не погоджуючись із реєстраційними діями державного реєстратора Реєстраційної служби Чутівського районного управління юстиції Ляховенко О.А., а також рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.07.2014 № 14745648, позивач оскаржив їх до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірним діям та рішенню відповідачів, суд виходить з наступного.

В силу положень статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно із частиною 1 статті 4 Закону № 1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно; право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; інші речові права відповідно до закону; податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

В силу положень частини 2 статті 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор, серед іншого: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Відповідно до частини 4 статті 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Частиною 1 статті 15 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Як встановлено судом, 21.07.2014 уповноваженою особою ОСОБА_9 ОСОБА_3 подано державному реєстратору Реєстраційної служби Чутівського районного управління юстиції Полтавської області заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) та зареєстровано в базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 21.07.2014 за реєстраційним номером 7461348.

Пунктом 1 наказу Міністерства юстиції України №607/5 від 02.04.2013 "Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб" встановлено, що у разі подання до структурних підрозділів територіальних органів Мін'юсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру, заяви про державну реєстрацію права власності та/або інших речових прав на нерухоме майно (далі - речові права), що виникають на підставі рішення суду, що набрало законної сили, де однією із сторін є юридична особа, та/або інший суб'єкт господарювання, та/або фізична особа - підприємець; на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя; на цілісні майнові комплекси підприємств; на новосформовані земельні ділянки лісогосподарського, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного призначення, водного та природно-заповідного фонду загальною площею понад 1 га; на земельні ділянки загальною площею понад 1 га, які відводяться за рахунок земель лісогосподарського, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного призначення, водного та природно-заповідного фонду (у тому числі із зміною цільового призначення); на підставі договорів про інвестування та/або договорів про спільну діяльність, однією із сторін у яких є держава в особі органу управління майном або територіальна громада в особі відповідного органу місцевого самоврядування або підприємства, установи, організації державної чи комунальної форми власності; на гідротехнічні споруди водних об'єктів загальнодержавного значення та на земельні ділянки під такими спорудами; на підставі договору оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки між організатором земельних торгів і переможцем торгів; на земельні ділянки, сформовані у порядку відведення земельної ділянки із земель державної та комунальної форми власності у разі підготовки лотів до проведення земельних торгів; на об'єкти нерухомого майна загальною площею понад 5000 кв. метрів, що розташовані на земельній ділянці, а також у випадку подання рішення суду, що набрало законної сили, про зобов'язання органу державної реєстрації прав та/або державного реєстратора речових прав на нерухоме майно органу державної реєстрації прав вчинити дії щодо реєстрації, скасування реєстрації речових прав на нерухоме майно або скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з відповідною заявою або без неї стосовно вищезазначених речових прав рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приймаються державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до додатка до цього наказу.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом (ч.7 ст.16 вказаного Закону № 1952-IV).

Згідно із частиною 1 статті 19 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.3 ст.17 Закону № 1952-IV).

Частиною 13 статті 15 Закону № 1952-IV передбачено, що порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України.

На виконання вимог Закону постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок № 868).

Відповідно до пункту 36 Порядку № 868 (чинного на момент виникнення правовідносин) для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Отже, за вимогами Закону № 1952-IV та Порядку № 868 підставою для проведення державної реєстрації перш за все є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Із досліджених в ході судового розгляду матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_9 звернувся із заявою про реєстрацію права власності на майно, передане йому в іпотеку.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003 № 898-IV (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із частиною 1 статті 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

В силу приписів статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Таким чином законодавцем чітко передбачений порядок набуття права власності на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання по договору перед Іпотекодержателем.

Судом встановлено, що відповідно до пункту 10 договору іпотеки за вибором Іпотекодержателя застосовується один із наведених-нижче способів звернення стягнення на Предмет іпотеки та задоволення вимог Іпотекодержателя:

11.1. 3а рішенням суду. У безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вчинений нотаріусом виконавчий напис може бути оскаржено Іпотекодавцями виключно в судовому порядку.

11.2. 3гідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя.

11.3.Застереження. Задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку" Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Позивачем не надано суду доказів виконання зобов'язань за договором позики.

Пунктом 46 Порядку № 868 визначено вичерпний та безальтернативний перелік документів, що підлягають подачі у разі проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що саме по собі є імперативною вимогою.

Так, пунктом 46 Порядку № 868 встановлено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Таким чином, для прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за іпотекодержателем, окрім встановлення факту щодо переходу такого права до іпотекодержателя (договір іпотеки), з'ясуванню підлягають обставини, що підтверджують: 1) факт надсилання іпотекодержателем іпотекодавцеві вимоги про усунення порушень, 2) факт отримання іпотекодавцем вказаної вимоги, а також 3) доказів того, що завершився 30 - денний строк з моменту отримання іпотекодавцем зазначеної вимоги.

Під час судового розгляду справи представник позивача заперечував факт отримання від ОСОБА_9 письмової вимоги про усунення порушень щодо виконання зобов'язань.

Матеріалами справи підтверджено, що разом із заявою від 21.07.2014 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_9 подавалися державному реєстратору копії вимог-повідомлення про невиконання ОСОБА_4 грошового зобов'язання, на підставі договору позики від 15.10.2010, зареєстрованого в реєстрі за №1281 та вимоги про виконання грошового зобов'язання в сумі 58500 грн. на підставі договору позики від 15.10.2010, зареєстрованого в реєстрі за №1281.

Дані вимоги-повідомлення ОСОБА_9 03 грудня 2013 року надіслано іпотекодержателям - ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та отримано останніми 11 грудня 2013 року, що підтверджується копіями рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Таким чином, на час винесення оскаржуваного рішення державному реєстратору був наявний повний перелік документів, необхідних для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, на підставі яких державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Сидорчук А.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №14745648 від 28.07.2014.

В письмових запереченнях, крім іншого, представник третьої особи зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до суду для оскарження рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №14745648 від 28.07.2014, оскільки ще у 2014 році ОСОБА_9 повідомлено позивача, що на підставі іпотечного договору від 15.10.2010 ним здійснено за собою державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки, шляхом направлення цінного поштового відправлення письмової вимоги про звільнення квартири.

Представник позивача стверджує, що строк звернення до адміністративного суду позивачем пропущено у зв'язку з тим, що лише після отримання копії ухвали Чутівського районного суду про виселення без надання іншого житлового приміщення від 22.09.2016, стало відомо , що ОСОБА_9 на підставі іпотечного договору від 15.10.2010 здійснено державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки.

Із матеріалів справи, судом встановлено відсутність відомостей про вручення позивачу письмової вимоги про звільнення квартири, згідно якої повідомлено про звернення стягнення та проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки на підставі оскаржуваного рішення. Вказана вимога направлялася на адресу позивача, однак повернута адресату з поштовою відміткою про неможливість вручення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем строк на звернення до суду з даним позовом пропущено з поважних причин.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №14745648 від 28.07.2014 прийнято з дотримання вимог Закону № 1952-IV та Порядку № 868, та з урахуванням усіх обставин, які мають значення для прийняття такого рішення, у зв'язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до державного реєстратора Чутівської районної державної адміністрації, треті особи на стороні позивача: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_9 про визнання дій протиправними, визнання нечинним та скасування рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 06 червня 2016 року.

Суддя Ф.Ф. Соколенко