Справа № 826/14190/15
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

07 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Глущенко Я.Б., Пилипенко О.Є.

При секретарі судового засідання: Кравченко Л.А.

За участі представника позивача: Кучма О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.04.16р. у справі №826/14190/15 за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про скасування розпорядження

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування розпорядження відповідача про застосування заходу впливу до ПАТ Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» від 25.06.15р. №1541.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.04.16р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інтонації безпідставно не враховано, що згідно висновку експертного транспортно-трасологічного дослідження від 05.04.15р. №1163-15-ТТ заявлені обставини ДТП, у об'ємі наданої слідчої інформації не підтверджуються відповідністю усіх пошкоджень і механізмами їх утворення, що свідчить про технічну невідповідність заявленої версії в цілому. Вказана обставина, на думку апелянта, є об'єктивною підставою для відмови ОСОБА_3 у виплаті страхового відшкодування за пошкодження автомобіля «Volkswagen Passat», д.р.н. НОМЕР_1.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідачем 25.06.15р. прийнято розпорядженням №1541 про застосування заходу впливу до ПАТ Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» щодо врегулювання НАСК «ОРАНТА» страхової справи за заявою про страхове відшкодування ОСОБА_3 (договір №АІ/808327 від 15.11.14р.).

Підставою для винесення оскаржуваного розпорядження слугували виявлені у ході розгляду справи, розпочатої актом про правопорушення від 08.06.15р. №350/13-15/13/6, порушення позивачем: абзаців 1-3 п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо обов'язку страховика (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплати його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених ст. 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

У ході розгляду справи встановлено, що до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг надійшло звернення ОСОБА_3 від 29.04.15р. щодо невиконання ПАТ Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15.11.14р. №АІ/1808327 та порушення товариством вимог законодавства про фінансові послуги.

У скарзі ОСОБА_3 порушував питання щодо безпідставної невиплати ПАТ Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» страхового відшкодування.

З метою належного розгляду таких питань, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг надіслано вимогу щодо отримання від товариства інформації та документів. За результатами розгляду документів, наданих товариством, відповідач встановив наступне.

За участю забезпеченого транспортного засобу «Audi 80», д.р.н. НОМЕР_2, 10.12.14р. сталася подія, що має ознаки страхового випадку, у результаті якої пошкоджено транспортний засіб «Volkswagen Passat», д.р.н. НОМЕР_1.

24.03.15р. до ПАТ Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» подано постанову Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 04.02.15р., відповідно до якої за подією, яка мала місце 10.12.14р., суд постановив ОСОБА_4 притягнути до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У той же час, 05.04.15р. Асистуючою компанією «Укравтоекспертиза» на замовлення позивача від 31.03.2015 складено висновок експертного транспортно-трасологічного дослідження №1163-15-ТТ, згідно з яким пошкодження на автомобілі «Audi 80» і автомобілі «Volkswagen Passat» не могли утворитися при їх взаємному контакті в умовах розглянутої дорожньо-транспортної пригоди. Показання водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про механізм дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору є неспроможними, оскільки не узгоджуються з механізмами утворення пошкоджень на автомобілях «Audi 80» і «Volkswagen Passat».

14.04.15р. позивачем прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування у повному обсязі, про що листом від 14.04.15р. вих. №09-03-09/5751 повідомлено ОСОБА_3

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що розпорядження прийнято у межах та у спосіб повноважень визначених законом, з урахування істотних обставин справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.1 Закону України від 12.07.01р. № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №2664-III) державне регулювання ринків фінансових послуг - здійснення державою комплексу заходів щодо регулювання та нагляду за ринками фінансових послуг з метою захисту інтересів споживачів фінансових послуг та запобігання кризовим явищам.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону № 2664-III Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції, серед іншого, у разі порушення законодавства про фінансові послуги, нормативно-правових актів національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу та накладає адміністративні стягнення; надсилає фінансовим установам та саморегулівним організаціям обов'язкові до виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про фінансові послуги та вимагає надання необхідних документів.

Згідно з положеннями ст.39 Закону №2664-ІІІ, у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Пунктом 1 частини 1 статті 40 Закону №2664-ІІІ визначено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може застосовувати такі заходи впливу, зокрема, зобов'язати порушника вжити заходів для усунення порушення.

У даному випадку, Нацкомфінпослуг прийняла оскаржуване розпорядження у зв'язку з порушенням позивачем вимог п.36.2 ст.36 Закону України від 01.07.04р. № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV), який регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 7 Закону України від 07.03.96р. № 85/96-ВР «Про страхування» визначено, що страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов'язковим видом страхування.

Відповідно до ст. 3 Закону №1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 Закону №1961-IV визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Як свідчать обставини справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач приймаючи оскаржуване рішення керувався наявними документами офіційних компетентних органів, що підтверджують дорожньо-транспортну пригоду та її обставини, а саме: постановою Чемеровського районного суду Хмельницької області від 04.02.15р., протоколом про адміністративне правопорушення серії АБ2 №963667 від 10.12.14р., складеним інспектором ДПС роти ДПС, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.12.14р., поясненнями двох свідків, учасників, в тому числі і визнаною правопорушником виною та фотокопіями.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону №1961-IV, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Статтею 32 Закону №1961-IV визначені виключні випадки, коли шкода не відшкодовується.

Відповідно до підпункт 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону №1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), зокрема є: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Незадовільне фінансове становище страховика (МТСБУ) не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Статтею 33 Закону №1961-IV визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний:

- дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди;

- вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди;

- поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси;

- невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

У разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

У разі оформлення працівниками відповідного підрозділу МВС України відповідних документів про дорожньо-транспортну пригоду вони також встановлюють та фіксують необхідні відомості щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності учасників цієї пригоди і сприяють представникам страховиків (МТСБУ) у проведенні огляду місця дорожньо-транспортної пригоди і транспортних засобів, причетних до неї.

У той же час обов'язок у сприянні страховику та МТСБУ у розслідуванні причин та обставин ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, визначений статтею 33-1 Закону №1961-IV.

Зокрема, страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

На підставі письмового запиту страховика або МТСБУ відповідний підрозділ МВС України зобов'язаний надати йому довідку про дорожньо-транспортну пригоду, форма та порядок видачі якої встановлюється Міністерством внутрішніх справ України; заклад охорони здоров'я - довідку про тимчасову втрату працездатності (лікування), форма та порядок видачі якої встановлюється Міністерством охорони здоров'я України, відомості про діагноз, лікування та прогноз хвороби потерпілого, висновки судово-медичної експертизи, а також іншу інформацію, необхідну для вирішення питання щодо здійснення страхового відшкодування або регламентної виплати; медико-соціальна експертна комісія - документи, що підтверджують ступінь втрати професійної чи загальної працездатності потерпілого; суди та правоохоронні органи - копії наявних документів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, розміру заподіяної та відшкодованої шкоди.

Зазначені в цьому пункті документи надаються безоплатно.

Строк надання такої інформації (довідок та інших документів) органами державної влади (у тому числі судовими та правоохоронними) та органами місцевого самоврядування, медичними закладами, а також іншими юридичними особами не може перевищувати 30 днів з дня надходження запиту страховика (МТСБУ) (статтею 33-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять докази настання страхового випадку, на підставі яких ОСОБА_3 підлягає виплата страхового відшкодування.

Дійсно, п.34.4. ст. 34 Закону №1961-IV передбачено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Висновок експерта, у разі наявності інших підтверджуючих документів складених компетентними на те органами про настання страхового випадку не є беззастережним доказом відсутності страхового випадку. Позивачем не спростовані встановлені постановою Чемеровського районного суду Хмельницької області від 04.02.15р., протоколом про адміністративне правопорушення серії АБ2 №963667 від 10.12.14р., складеним інспектором ДПС роти ДПС, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.12.14р., поясненнями двох свідків, учасників, в тому числі і визнаною правопорушником виною та фотокопіями обставини дорожньо-транспортної пригоди. Не наведено й мотивів, з яких такі докази не були прийняті позивачем при вирішенні питання щодо відшкодування ОСОБА_3 страхового випадку.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ст.ст.195, 196, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

у х в а л и в:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.04.16р. у справі №826/14190/15 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.04.16р. у справі №826/14190/15- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Глущенко Я.Б.

Пилипенко О.Є.

Повний текст ухвали складений: 09.06.16р.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Глущенко Я.Б.