Справа № 826/1078/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 червня 2016 року № 826/1078/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"
до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення №06 від 19.08.2014

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № 06 від 19.08.2014.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.03.2015 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.06.2015 у справі №826/1078/15 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від02.03.2015 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.09.2015 у справі №К/800/27324/15 касаційну скаргу задоволено частково, скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.03.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.06.2015, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У судовому засіданні 17.05.2016 замінено неналежного відповідача Державну податкової інспекцію у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві на належного - Державну податкову інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ним не було допущено порушення вимог Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", оскільки станом на день податкової перевірки валютні зобов'язання щодо яких актом перевірки було встановлено ненадходження валютної виручки за зовнішньоекономічними договорами, вже були припинені відповідно до актів заліку зустрічних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, через канцелярію суду надав письмові заперечення на адміністративний позов в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог. свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що вимоги щодо яких укладено акти заліку зустрічних вимог на які посилається позивач не є однорідними, оскільки погашення дебіторської заборгованості має іншу правову природу та матеріальний зміст, ніж отримання нематеріального активу у вигляді права на укладання ексклюзивних договорів перевалки з провайдером послуг.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не прибув, через канцелярію суду подав клопотання щодо розгляду справи без його участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд, ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

В період з 11.07.2014 по 24.07.2014 Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві проведено позапланову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" з питань дотримання вимог валютного законодавства України при розрахунках за зовнішньоекономічними договорами: № 371 від 15.08.2013 та № 664 від 21.10.2013 із компанією Sonders Trading K/S Co., Limited (Гонконг) згідно листа Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", № 153-02/1103 від 01.04.2014; № 397 від 22.08.2013, № 430/1 від 03.09.2013, № 600 від 08.11.2013 із компанією Sonders Trading K/S Co., Limited (Гонконг), № 597 від 07.11.2013 із компанією China National Complete Engineering Corporation (Китай), № NES01/679 від 30.08.2013 із компанією Neslot Limited (Гонконг) згідно листа Публічного акціонерного товариства "Укрексімбанк" № 153-02/1099від 09.04.2014; № 635 від 06.11.2013 із компанією Sonders Trading K/S Co., Limited (Гонконг) згідно листа Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" № 190/14 від 09.04.2014; № 416 від 30.08.2013 із компанією Neslot Limited (Гонконг), № NES03/671 від 01.11.2013 із компанією Neslot Limited (Гонконг), № 385 від 19.08.2013 із компанією Neslot Limited (Гонконг), № 677 від 28.11.2013 із компанією Neslot Limited (Гонконг), № 388 від 19.08.2013 із компанією Neslot Limited (Гонконг) згідно листа ПАТ "Укрексімбанк" № 153-02/1629 від 28.04.2014; № ЕХР140114-1 від 14.01.2014 із компанією Neslot Limited (Гонконг), № ЕХР230114-1 від 23.01.2014 із компанією Neslot Limited (Гонконг) згідно листів ПАТ "Радикал Банк" № 1406/14 від 08.05.2014 та № 2149/14 від 10.06.2014.

За результатами перевірки складено акт № 710/26-55-22-06/37243279 від 31.07.2014, яким встановлено порушення статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", а саме:

- ненадходження валютної виручки від компанії «SONDERS TRADING K/S CO., LIMITED» (Гонконг) у сумі 5 996 729,25 дол. США (еквів. 47 931 856,90 грн.) за договором №664 від 31.10.2013;

- ненадходження валютної виручки від компанії «SONDERS TRADING K/S CO., LIMITED» (Гонконг) у сумі 2 282 500,00 дол.США (еквів. 18 244 022,50 грн.) за договором №371 від 15.08.2013;

- ненадходження валютної виручки від компанії «SONDERS TRADING K/S CO., LIMITED» (Гонконг) у сумі 2 342 734,00 дол.США (еквів. 18 725 472,86 грн.) за договором №635 від 06.11.2013;

- ненадходження валютної виручки від компанії «NESLOT LIMITED» (Гонконг) у сумі 12 232 009,92 дол. США (еквів. 146 784 119,04 грн.) та несвоєчасне надходження валютної виручки від компанії «NESLOT LIMITED» (Гонконг) в сумі 2 828 318,82 дол. США (еквів. 33 939 826,00 грн.) за договором №416 від 30.08.2013;

- ненадходження валютної виручки від компанії «NESLOT LIMITED» (Гонконг) у сумі 5 299 300,00 дол.США (еквів. - 42 357 304,90 грн.) за договором NES03/671 від 01.11.2013;

- ненадходження валютної виручки від компанії «NESLOT LIMITED» (Гонконг) в 5 348 054,34 дол.США (еквів. - 51 895 192,12 грн.) за договором №388 від 19.08.2013;

- несвоєчасне надходження валютної виручки від компанії «SONDERS TRADING K/S CO., LIMITED» (Гонконг) у сумі 6 116 016,06 дол. США (еквів. - 48 885 316,37 грн.) за договором №600 від 08.11.2013 CO., LIMITED» (Гонконг) у сумі 11 551 414,68 дол.США (еквів. 115 049 779,90 грн.) за договором Уо397 від 22.08.2013;

- несвоєчасне надходження валютної виручки від компанії «CHINA NATIONAL COMPLETE ENGINEERING CORPORATION» (Китай) y сумі 11 979 000,00 дол. США (еквів. 131745239,90 грн.) за договором №597 від 07.11.2013;

- несвоєчасне надходження валютної виручки від компанії «SONDERS TRADING K/S О., LIMITED» (Гонконг) у сумі 5 376 105,60 дол.США (еквів. - 42 971 212,06 грн.) за договором № 430/1 від 03.09.2013

- несвоєчасне надходження валютної виручки від компанії «NESLOT LIMITED» (Гонконг) у сумі 5 100 230,97 дол. США (еквів. 49 469 180,27 грн.) за договором NES01/679 від 30.08.2013;

- ненадходження валютної виручки від компанії «NESLOT LIMITED» (Гонконг) у сумі 30 056,69 дол. США (еквів. - 2 638 143,12 грн.) за договором № ЕХР140114-1 від 14.01.2014;

- ненадходження валютної виручки від компанії «NESLOT LIMITED» (Гонконг) у сумі 1720 683,81 дол. США (еквів. - 14 489 463,84 грн.) за договором №ЕХР230114-1 від 23.01.2014.

19.08.2014 на підставі зазначеного акту перевірки прийнято податкове повідомлення - рішення № 06, яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та статті 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" нараховано суму грошового зобов'язання за платежем: "за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, код платежу 21081000" у розмірі 209080606,83 грн.

За результатами адміністративного (досудового) оскарження, рішенням Державної фіскальної служби України № 8575/6199-99-10-01-15 від 12.12.2014 податкове повідомлення рішення № 06 від 19.08.2014 залишено без змін, а скарга без задоволення.

Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" не погоджуючись з податковим повідомленням - рішення № 06 від 19.08.2014, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню звернулось з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 30.09.2015 у справі №К/800/27324/15 скасовуючи постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.03.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02.06.2015 зазначив наступне: "Порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті при проведенні суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності експортно-імпортних операцій встановлено Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» з наступними змінами та доповненнями, у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Закон України від 23.09.1994р. №185/94-ВР).

Статтею 1 зазначеного Закону, зокрема, передбачено, що виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Порушення резидентами строків, передбачених названою правовою нормою, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (стаття 4 Закону).

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 14 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991р. №959-ХІІ з наступними змінами та доповненнями, у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, всі суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціям з поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

Відповідно до приписів статті 601 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 грудня 2007 року №1392 «Про затвердження Порядку визначення строку та умов завершення імпортної операції без увезення товару на територію України» у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, закріплено, що імпортна операція резидента вважається завершеною за наявності однієї з таких умов: зарахування виручки на рахунок резидента в уповноваженому банку в разі продажу нерезиденту товару за межами України, перелік яких визначається Національним банком; припинення дії зобов'язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог резидента та нерезидента на підставі документів, перелік яких визначається Національним банком.

Згідно з пунктом 1.10 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24 березня 1999 року № 136, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 28 травня 1999 року за № 338/3631 експортна, імпортна операції можуть бути зняті з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов'язань за цими операціями зарахуванням, якщо: вимоги випливають із взаємних зобов'язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями; вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги; між сторонами не було спору щодо характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання тощо.

Однак, під час розгляду справи, судами першої та апеляційної інстанції не було перевірено дотримання позивачем наведених вище положень нормативно-правових актів, чинних на час виникнення спірних правовідносин.

Зокрема, судами не досліджено надання належним чином оформлених документів про припинення зобов'язань за операціями, які були предметом перевірки податного органу, до уповноважених банків для зняття їх з контролю, а також листи останніх про зняття з валютного контролю відповідних операцій.

З урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не може погодитись із позицією судів першої та апеляційної інстанцій про повноту дослідження обставин справи та надання всебічної правової оцінки матеріалам справи, та вважає за необхідне при новому розгляді справи встановити належне документальне оформлення припинення дії зобов'язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог резидента та нерезидента."

Частинами першою та другою статті 45 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини п'ятої статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.02.2015 у справі № 910/14522/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до Sonders Trading K/S Co., Limited, Гонконг про визнання недійним акту про зарахування зустрічних однорідних вимог від 10.04.2014 №3, яке набрало законної сили, позовні вимоги задоволено повністю та визнано недійсним акт про зарахування зустрічних однорідних вимог від 10.04.2014 №3, укладений між Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" та компанією SONDERS TRADING K/S Co., Limited.

Зазначеним рішенням Господарського суду міста Києва встановлено, що проведення зарахування зустрічних однорідних вимог за актом про зарахування зустрічних однорідних вимог № 3 від 10.04.2014 суперечить вимогам статті 601 Цивільного кодексу України та статті 203 Господарського кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.04.2015 у справі № 910/17794/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова компанія» до Sonders Trading K/S Co., Limited про визнання недійсним акту про зарахування зустрічних однорідних вимог від 10.04.2014 № 2, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та компанією Sonders Trading K/S Co., Limited, яке відповідно до листа Господарського суду міста Києва № 06-37.1/85/16 від 21.01.2016 набрало законної сили 25.04.2010, позов задоволено повністю та визнано недійсним правочин - акт про зарахування зустрічних однорідних вимог №2 від 10.04.2014, укладений між Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та компанією Sonders Trading K/S Co., Limited.

Таким чином, є рішення судів, які набрали законної сили та якими визнано акт про зарахування зустрічних однорідних вимог №2 від 10.04.2014 та № 3 від 10.04.2014 недійсними.

Частиною першою статті 216 Цивільного кодексу України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно з частиною першою статті 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Отже, акти про зарахування зустрічних однорідних вимог №2 від 10.04.2014 та № 3 від 10.04.2014 є недійсними з моменту їх вчинення.

Відповідно до пункту 1.10 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями затвердженої постановою Національного банку України № 136 від 24.09.1999 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28.05.1999 за № 338/3631 (в редакції від 16.09.2013) експортна, імпортна операції можуть бути зняті з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов'язань за цими операціями зарахуванням, якщо: вимоги випливають із взаємних зобов'язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями; вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги; між сторонами не було спору щодо характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання тощо.

Пунктом 5.8 зазначеної Інструкції банк у довільній формі повідомляє податковий орган про факт зняття з контролю операції резидента на підставі документів про припинення зобов'язань за цією операцією шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за договорами (пункт 1.10 розділу 1 цієї Інструкції).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.10.2015 запропоновано позивачу надати додаткові письмові пояснення та документи щодо обставин викладених у рішенні Вищого адміністративного суду України.

Позивачем доказів на підтвердження факту подання до Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" акту б/н від 05.03.2014 зарахування однорідних зустрічних вимог з доданими до нього документами достатніми для встановлення обставин викладених в пункті 1.10 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями затвердженої постановою Національного банку України № 136 від 24.09.1999 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28.05.1999 за № 338/3631 суду надано не було, як і не було зазначено про причини неможливості надання відповідних документів.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних повноважень, у випадку, якщо він є відповідачем в адміністративній справі, покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом адміністративного судочинства України на кожну сторону, в не залежності від того чи є вона суб'єктом владних повноважень, покладено обов'язок щодо доведення обставин на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, у суду відсутні підстави для висновку про те, що позивачем було до Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" документи для зняття з контролю експертних операцій на підставі акту б/н від 05.03.2014 зарахування однорідних зустрічних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи позицію Вищого адміністративного суду України викладено в ухвалі від 30.09.2015 у справі № К/800/27324/15, також встановлення рішення Господарського суду міста Києва, які набрали законної сили недійсності актів про зарахування зустрічних однорідних вимог №2 від 10.04.2014 та № 3 від 10.04.2014, та відсутності доказів на підтвердження факту подання позивачем до Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" документи для зняття з контролю експертних операцій на підставі акту б/н від 05.03.2014 зарахування однорідних зустрічних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання необґрунтованими висновків викладених акті № 710/26-55-22-06/37243279 від 31.07.2014, а отже у скасування податкового повідомлення - рішення № 06 від 19.08.2014.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов