Справа № 127/11797/16-а
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/432/16
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 червня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді: Гриневича В.С.,

при секретарі: Малику О.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 05.04.2016р. ВП №50201930, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, в якому просив скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №50201930 від 05.04.2016р. по виконавчому листу №127/11251/15-а виданому Вінницьким міським судом Вінницької області від 10.12.2015р.

Позовні вимоги мотивовано тим, що державними виконавцем при примусовому виконанні рішення суду у справі №127/11251/15-а винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням зазначеного рішення суду, тоді як на сесії Вінницької міської ради 25.03.2016р. позивачу знову не мотивовано відмовлено в приватизації земельної ділянки. На думку позивача, Вінницькою міською радою грубо порушені вимоги ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України та всупереч закону порушено право позивача на набуття в установленому порядку права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Таким чином, оскільки позивачу повторно відмовлено в приватизації земельної ділянки, останній вважає, що підстави для закінчення виконавчого провадження відсутні, оскільки рішення суду фактично не виконано.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити.

Відповідач у запереченнях на позовну заяву (а.с. 34-35) та представник відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами не погодилася, просила суд у задоволенні позову відмовити з посиланням на те, що згідно з виконавчим листом Вінницького міського суду від 10.12.2015р. зобов'язано Вінницьку міську раду розглянути на пленарному засіданні сесії клопотання ОСОБА_1 від 14.04.2015р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,08 га по вул. Винниченка, 34 в м. Вінниці в строк, в спосіб і в порядку, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України. 28.03.2016р. до відділу надійшов лист Вінницької міської ради з проханням закінчити виконавче провадження в зв'язку з фактичним виконання виконавчого документа, в підтвердження чого надано копію рішення Вінницької міської ради №204 від 25.03.2016р. Таким чином, на думку представника відповідача, виконавчий лист Вінницького міського суду від 10.12.2015р. виконано, оскільки клопотання ОСОБА_1 від 14.04.2015р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Вінницькою міською радою розглянуто на пленарному засіданні сесії та з цього приводу прийнято рішення №204 від 25.03.2016р., яким відмовлену позивачу у задоволенні його клопотання, а тому державним виконавцем цілком правомірно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження №115/7, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2015р. у справі №127/11251/15-а задоволено позов ОСОБА_1 до Вінницької міської ради та зобов'язано Вінницьку міську раду розглянути на пленарному засіданні сесії клопотання ОСОБА_1 від 14.04.2015р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,08 га по вул. Винниченка, 34 в м. Вінниці в строк, в спосіб і в порядку, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України (а.с. 51-53).

На виконання вищевказаного судового рішення Вінницьким міським судом Вінницької області 10.12.2015р. видано виконавчий лист, який 12.02.2016р. ОСОБА_1 пред'явлено до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області для примусового виконання (а.с. 4, 36, 50).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 від 18.02.2016р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа виданого 10.12.2015р. Вінницьким міським судом Вінницької області та встановлено боржнику строк до 25.02.2016р. для самостійного виконання рішення суду (а.с. 38).

Листом №01-00-011-4008 від 24.02.2016р. Виконавчий комітет Вінницької міської ради звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області та просив продовжити термін для добровільного виконання рішення суду до 18.03.2016р., мотивуючи тим, що розгляд клопотання ОСОБА_1 буде винесено на чергову сесію Вінницької міської ради (а.с. 39)

У зв'язку з надходженням вищевказаного листа, постановою державного виконавця від 26.02.2016р. відкладено провадження виконавчих дій до 12.03.2016р. (а.с. 41)

В подальшому, листом №01-00-011-5149 від 09.03.2016р. Виконавчий комітет Вінницької міської ради повторно звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області та просив продовжити термін для добровільного виконання рішення суду до 31.03.2016р., мотивуючи тим, що розгляд клопотання ОСОБА_1 буде винесено на чергову сесію Вінницької міської ради, яка відбудеться 25.03.2016р. (а.с. 42)

Враховуючи наведені обставини, постановою державного виконавця від 14.03.2016р. відкладено провадження виконавчих дій до 25.03.2016р. (а.с. 44)

Рішенням Вінницької міської ради №204 від 25.03.2016р. відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Винниченка, 34 в м. Вінниці у зв'язку тим, що:

- згідно ст. 89 ЗК України у співвласників будинковолодіння виникає лише право спільної сумісної власності на земельну ділянку. Право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає лише за рішенням суду (ст. 87 ЗК України), однак гр. ОСОБА_1 не надано заяв до Вінницької міської ради від інших співвласників будинковолодіння щодо передачі у спільну сумісну власність земельної ділянки, що закріплювалась за будинковолодінням, яке перебуває у спільній частковій власності;

- на даний час, рішення Замостянського районного суду м. Вінниці 01.02.2005р. про повернення до земельного фонду міської ради самовільно зайнятої земельної ділянки площею 423 кв.м., знаходиться на примусовому виконанні у Замостянському ДВС Вінницького міського управління юстиції.(а.с. 46)

З тексту вищевказаного рішення міської ради вбачається, що розгляд питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу здійснювалося на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.02.2016р. №50201930 по примусовому виконанню постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2015р. по справі №127/11251/15-а.

Отже в судовому засіданні встановлено, що клопотання ОСОБА_1 від 14.04.2015р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Вінницькою міською радою розглянуто на пленарному засіданні сесії та за результатами його розгляду прийнято рішення №204 від 25.03.2016р., яким відмовлену позивачу у задоволенні його клопотання.

28.03.2016р. до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області надійшов лист Виконавчого комітету Вінницької міської ради №01-00-011-6849 з проханням закінчити виконавче провадження в зв'язку з фактичним виконання виконавчого документа, в підтвердження чого надано копію рішення Вінницької міської ради №204 від 25.03.2016р. (а.с. 45)

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 від 05.04.2016р. ВП №50201930 виконавче провадження з виконання виконавчого листа виданого 10.12.2015р. Вінницьким міським судом Вінницької області закінчено відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з фактичним виконанням боржником рішення суду (а.с. 48).

Визначаючись щодо правомірності позовних вимог суд виходить з того, що відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Згідно з частиною 1 статті 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Разом з тим, статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606-XIV).

Так, статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Обов'язки і права державних виконавців визначені статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1 статті 11 вказаного Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Поряд з цим, відповідно до пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як встановлено судом та зазначено вище постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2015р. у справі №127/11251/15-а зобов'язано Вінницьку міську раду розглянути на пленарному засіданні сесії клопотання ОСОБА_1 від 14.04.2015р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,08 га по вул. Винниченка, 34 в м. Вінниці в строк, в спосіб і в порядку, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України.

На виконання вказаного рішення суду клопотання позивача розглянуто на пленарному засіданні сесії та за результатами його розгляду прийнято рішення №204 від 25.03.2016р., яким відмовлену позивачу у задоволенні його клопотання.

Таким чином, оскільки боржником - Вінницькою міською радою фактично виконано постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2015р., державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», в межах повноважень та у спосіб встановлений вказаним законом винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Посилання позивача не те, що постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2015р. не виконана, оскільки на сесії Вінницької міської ради 25.03.2016р. порушені вимоги ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України та позивачу не мотивовано відмовлено в приватизації земельної ділянки судом до уваги не приймаються з огляду на таке.

Предметом позовних вимог у даній справі є правомірність рішення державного виконавця, а саме постанови про закінчення виконавчого провадження, тоді як обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на незаконність рішення Вінницької міської ради №204 від 25.03.2016р., яке не є предметом оскарження у даній справі.

Відповідно до частини 10 та 11 статті 118 Земельного кодексу України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Таким чином, в разі наявності підстав, позивач не позбавлений можливості звернення до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Вінницької міської ради №204 від 25.03.2016р. про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Крім того, як уже зазначалося постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2015р. у справі №127/11251/15-а зобов'язано Вінницьку міську раду розглянути на пленарному засіданні сесії клопотання ОСОБА_1 від 14.04.2015р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

З тексту вказаного рішення вбачається, що «Вінницька міська рада не розглянула на сесії заяву ОСОБА_1 від 14.04.2015р., а Департамент архітектури містобудування та кадастру Вінницької міської ради не уповноважений вирішувати по суті заяву громадянина ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність, яка подана в порядку ст. 118 ЗК України».

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги у даній справі суд виходив з того, що розгляд клопотання позивача відноситься до компетенції Вінницької міської ради, та відповідно Департамент архітектури не наділений повноваження щодо розгляду клопотань про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому, суд звертає увагу, що Вінницьким міським судом, в межах розгляду справи №127/11251/15-а, зобов'язано лише розглянути на пленарному засіданні сесії клопотання ОСОБА_1 від 14.04.2015р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, в той же час суд не зобов'язував Вінницьку міську раду задовольнити зазначене клопотання, оскільки вирішення цього питання та прийняття відповідного рішення здійснюється в порядку передбаченому статтею 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В той же час, відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку що позивачем не доведено належними засобами доказування правомірності заявлених вимог, натомість постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження відповідає нормам чинного законодавства, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 94 КАС України у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України..

Оскільки матеріали справи не містять доказів понесення відповідачем судових витрат, відсутні підстави для їх відшкодування.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 6-12, 69-72, 86, 159-162, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі, якщо судом було проголошено лише вступну та резолютивну частини, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: