Справа № 806/1188/15
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року м. Київ К/800/37791/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Карася О.В., Рибченка А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання дій протиправними, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року Дочірнє підприємство «Житомирський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - позивач, ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК» Автомобільні дороги України») звернулось до суду першої інстанції із позовом, в якому просило визнати протиправними дії Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області щодо пред'явлення банкам, які обслуговують рахунки позивача, інкасових доручень (розпоряджень) на стягнення з розрахункового рахунку ДП «Житомирський облавтодор» ВАТ «ДАК» Автомобільні дороги України» коштів на підставі рішень суду, які не набрали законної сили на момент їх пред'явлення.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2015 року, адміністративний позов задоволено.

Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що відповідачем не надано доказів правомірності своїх дій та наявності підстав для направлення інкасових доручень (розпоряджень) банкам, які обслуговують рахунки позивача, на виконання постанов у справах № 806/504/15 і № 806/297/15 до набрання ними законної сили на момент їх пред'явлення.

Житомирську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Житомирській області замінено правонаступником Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (далі - відповідач, ДПІ) відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить про їх скасування, як таких, що ухвалені із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. У доводах касаційної скарги зазначає, що у позивача існує податковий борг за постановами у справах № 806/504/15 і № 806/297/15, доказів їх оскарження в апеляційному порядку позивач не надавав до ДПІ, а тому відповідачем правомірно направлено інкасовані доручення (розпорядження) банкам, які обслуговують рахунки позивача з метою погашення податкового боргу.

Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини.

17.03.2015 року ДПІ листом за вих. № 9024/10/0625 відповідно до постанов Житомирського окружного адміністративного суду, зокрема від 23.02.2015 року в справі № 806/504/15 та від 19.02.2015 року в справі № 806/297/15, направлено до ПАТ «Укрінбанк» інкасові доручення (розпорядження) для виконання стосовно платника - Дочірнє підприємство «Житомирський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Відповідачем сформовано та направлено до банку для надходження коштів у рахунок погашення податкового боргу згідно постанови суду від 19.02.2015 року в справі № 806/297/15 інкасове доручення (розпорядження) № 555/0625 від 17.03.2015 року на суму 395990,04 грн., а згідно постанови суду від 23.02.2015 року в справі № 806/504/15 інкасове доручення (розпорядження) № 554/0625 від 17.03.2015 року на суму 1114608,83 грн.

Також на виконання судових рішень у вказаних справах відповідачем направлені інкасові доручення (розпорядження) до філії АТ «Укрексімбанк» м. Житомир, про що свідчить лист за підписом в.о. начальника Житомирської ОДПІ від 24.03.2015 року № 9752/10/0625.

26.03.2015 року філією АТ «Укрексімбанк» у м. Житомирі на підставі інкасового доручення № 650/0625 від 25.03.2015 року для погашення податкового боргу відповідно до постанови суду в справі № 806/504/15 списано з рахунку платника - ДП «Житомирський облавтодор» кошти в сумі 622694,40 грн. На підтвердження здійснення операції оформлено меморіальний ордер від 26.03.2015 року № 176.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з п. 95.1 ст. 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (п. 95.3 ст. 93 ПК України).

Пунктом 95.4 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі п. 12.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року № 22 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 року за № 377/8976 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Інструкція), яка встановлює загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків, органом стягнення (стягувачем) податкового боргу, простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) відповідно до статті 41 Податкового кодексу України та статті 17 Бюджетного кодексу України є органи державної податкової служби.

Пунктом 12.2 Інструкції визначено, що стягувач ініціює стягнення коштів у випадках, визначених пунктом 12.1 цієї глави, з рахунків платників податків/суб'єктів господарювання на підставі рішення суду.

У відповідності до п. 12.4 Інструкції стягувач для стягнення коштів оформляє не менше ніж у трьох примірниках інкасове доручення (розпорядження) за формою, наведеною в додатку 24 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції. У реквізиті «Призначення платежу» інкасового доручення (розпорядження) стягувач зазначає назву, дату видачі та номер (якщо він присвоєний) судового рішення. Судове рішення, на підставі якого оформлено інкасове доручення (розпорядження), банку не подається. Банк, що обслуговує стягувача, приймає інкасові доручення (розпорядження) протягом 10 календарних днів з дати їх складання, а банк платника - протягом 30 календарних днів з дати їх складання. Стягувач доставляє інкасове доручення (розпорядження) в банк платника самостійно (через працівника стягувача, рекомендованим або цінним листом тощо).

Стягувач несе відповідальність згідно із законом за необґрунтованість стягнення коштів (п. 12.3 Інструкції).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 19.02.2015 року у справі № 806/297/15 задоволено адміністративний позов Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області та стягнуто з рахунків у банках обслуговуючих Дочірнє підприємство «Житомирський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь державного бюджету 395990 грн 04 коп. податкового боргу.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 23.02.2015 року у справі № 806/504/15, стягнуто з Дочірнього підприємства «Житомирський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь держави в особі Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Житомирській області податкову заборгованість в сумі 1114608,83 грн. (один мільйон сто чотирнадцять тисяч шістсот вісім гривень вісімдесят три копійки), шляхом стягнення грошових коштів з рахунків у банках.

Зазначені постанови Житомирського окружного адміністративного суду у справах № 806/504/15 та № 806/297/15 до негайного виконання судом допущені не були.

Не погодившись із вказаними судовими рішеннями, позивач 12.03.2105 року і 16.03.2015 року надіслав до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд апеляційні скарги на зазначені постанови суду першої інстанції.

Ухвалами Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 .04.2015 року у справі № 806/504/15 та від 27.04.2015 року у справі № 806/297/15 апеляційні скарги позивача на постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 23.02.2015 року та 19.02.2015 року, відповідно, повернуті апелянту разом із доданими матеріалами та копіями цих ухвал.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження (ч. 3 ст. 254 КАС України).

Згідно зі ч. 1 ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Із аналізу наведеного випливає висновок, що інкасові доручення (розпорядження) для списання коштів на виконання відповідного рішення суду можуть бути оформлені контролюючим органом лише після набрання рішенням у адміністративній справі законної сили, за виключення тих рішень, які підлягають негайному виконанню.

Враховуючи викладене, а також положення ч. 5 ст. 254 КАС України, постанова суду першої інстанції в справі № 806/504/15 від 23.02.2015 року набрала законної сили 24.04.2015 року, а постанова суду в справі № 806/297/15 від 19.02.2015 року - 27.04.2015 року.

Отже, інкасові доручення (розпорядження) на виконання цих судових рішень повинні бути сформовані після вказаних дат набрання рішеннями законної сили.

Крім того, позивач листом від 18.03.2015 року за вих. № 338, який отримано відповідачем 18.03.2015 року, проінформував ДПІ про оскарження в апеляційному порядку судових рішень в справах № 806/297/15 і № 806/504/15 та просив контролюючий орган відізвати інкасові доручення (розпорядження), подані з порушенням законодавства.

З огляду на зазначене суд касаційної інстанції вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій, що направлення у березні 2015 року інкасових доручень (розпоряджень) щодо стягнення з розрахункового рахунку позивача коштів на виконання постанов Житомирського окружного адміністративного суду від 19 і 23 лютого 2015 року у справах № 806/504/15 та № 806/297/15 до банків, які обслуговують рахунки позивача, коштів на підставі рішень суду, які не набрали законної сили на момент їх пред'явлення, є протиправними.

Доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 19 травня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2015 року у справі № 806/1188/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає, може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

О.В. Карась

А.О. Рибченко