Справа № 1316/1857/12
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2016 р. м. Київ К/800/51286/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Зайця В.С., Голяшкіна О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 вересня 2013 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року

у справі №1316/1857/12

за позовом ОСОБА_6

до Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області,

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:

ОСОБА_4

про визнання частково недійсним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовом до Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, в якому просив визнати частково недійсним та скасувати рішення відповідача № 250 від 12.05.2008 року в частині передачі безоплатно ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки площею 0,25 га призначеної для обслуговування житлового будинку в с. Милошовичі Пустомитівського району Львівської області.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року, адміністративний позов задоволено. Визнано частково недійсним та скасовано рішення Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 250 від 12.05.2008 року в частині передачі безоплатно ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки площею 0, 25 га, призначеної для обслуговування житлового будинку в с. Милошовичі Пустомитівського району Львівської області.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з урахуванням клопотання про зміни до касаційної скарги, просить вищезазначені судові рішення скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у акті Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 13.04.2008 року зазначено, що згідно з планом забудови земельної ділянки ОСОБА_8 за № 110 від 07.03.1974 року за планом проїзду - дорога загального користування довжиною 42 м, шириною 3,5 м (а.с. 7). ОСОБА_4 самовільно захопив проїзд спільного користування довжиною 12 м і шириною 3,5 м, що становить 0,004 га, чим перегородив обслуговування господарських будівель ОСОБА_8

З матеріалів справи слідує, що земельною ділянкою, яка належала ОСОБА_8 на теперішній час володіє позивач.

Рішенням Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №250 від 12.05.2008 року, крім іншого, вирішено передати ОСОБА_4 у власність земельну ділянку площею 0, 2500 га, яка призначена для обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Згідно Абрису до Акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки громадян від 02.02.2008 року земельні ділянки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 межують одна з одною, проїзд між ними відсутній (а.с.33).

Акт Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 08.12.2012 року підтверджує, що згідно з планом забудови земельної ділянки проїзд загального користування довжиною 42 м, шириною 3,5 м на даний час загороджено ОСОБА_4, чим перегороджено доступ для обслуговування господарських будівель ОСОБА_6.(а.с.23).

Розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За визначенням пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 Земельного кодексу України установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 Земельного кодексу України сільська рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Вирішуючи спір по суті, суди попередніх інстанцій залишили поза увагою те, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права власності на земельну ділянку в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанції дійшли помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Такі висновки суду узгоджуються з практикою Верховного суду України, висловленою у постановах від 29 вересня 2015 року №21-345а15, від 09 грудня 2014 року у справі № 21-308а14, від 11 листопада 2014 року у справі № 21-493а14, які в силу положень частини 1 статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковими для врахування.

За правилами пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно норм частини 1 статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що прийняті у справі рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження в адміністративній справі.

Відповідно до статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що у спірних правовідносинах має місце спір про цивільне право, дана справа повинна бути розглянута за правилами цивільного процесуального законодавства.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 157, статтями 220, 222, 223, частиною 1 статті 228, статтями 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 вересня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року у справі №1316/1857/12 - скасувати.

Провадження у справі №1316/1857/12 за позовом ОСОБА_6 до Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, про визнання частково недійсним та скасування рішення - закрити.

Роз'яснити позивачу право на звернення до місцевого суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді