Справа № 4128/11/2070
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2011-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

11 липня 2011 р. № 2-а- 4128/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Лук'яненко М.О.,

при секретарі судового засідання - Чупіковій О.С.,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом приватного підприємства торгівельно - виробничої компанії "Агротранстрейд" до державної податкової інспекції у Балаклійському районі Харківської області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПІ у Балаклійському районі від 02.03.2011 року № 0 ПП ВТК "Агротранстрейд" про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 52765,71 грн. (основний платіж - 42212,57 грн. штрафні (фінансові) санкції - 10553,14 грн.).

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Балаклійському районі Харківської області з податку на додану вартість на суму 52765,71 грн., прийняте відповідачем без достатніх правових підстав, з перевищенням ним своїх повноважень, а отже є повністю незаконними і підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначив, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином в акті перевірки, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення щодо збільшення суми грошового зобов'язання прийняте на цілком законних підставах та відповідає чинному законодавству, у зв'язку із чим просив у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Приватне підприємство виробничо-торгівельної компанія "Агротранстрейд" зареєстровано Балаклійською районною державною адміністрацією Харківської області 13.07.2009 року за №0000622.

Фахівцями ДПІ у Балаклійському районі Харківської області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку приватного підприємства виробничо-торгівельної компанії "Агротранстрейд" (далі ПП ВТК "Агротранстрейд" )щодо підтвердження відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з підприємством - постачальником ТОВ "Епика" за період з 01.09.2010 року по 31.09.2010 року.

Начальником ДПІ у Балаклійському районі Харківської області за результатами перевірки винесено ПП ВТК "Агротранстрейд" податкове повідомлення-рішення від 02.03.2011 року № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на додану вартість у розмірі 52765,71 грн. ( з них: за основним платежем 42212,57 грн., та штрафними (фінансовими) санкціями 10553,14 грн.).

Перевіркою ПП ВТК "Агротранстрейд" встановлено порушення вимог ч.1 ст. 203, 215, п.1 ст.216, ст.228 ЦК України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених ПП ВТК "Агротанстрейд" по отриманому дизпаливу від ТОВ "Епика", які визнані нікчемними на загальну суму 253275,45, в т.ч. ПДВ 42212,57 грн., а також встановлені порушення п.п.7.4.1 7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 (із змінами та доповненнями) ПП ВТК "Агротранстрейд" зайво включено до складу податкового кредиту в вересні 2010 року ПДВ в сумі 42212,57 грн., в результаті чого за результатами перевірки донараховано ПДВ за вересень 2010 року в сумі 42212,57 грн.

Суд не погоджується з посиланнями відповідача на те, що відсутність товарно-транспортних накладних у ПП ТВК "Агротранстрейд" свідчить про відсутність факту перевезення товару, що, у свою чергу, вказує на фіктивність відповідної господарської операції, виходячи з наступного:

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору купівлі-продажу №21/09-10 від 21.09.2010 року продавець ТОВ "Епика" зобов'язався на протязі дії даного договору передати у власність покупцю ПП ВТК "Агротранстрейд", належну йому партію дизельного палива за цінами, в асортименті та кількості, узгодженою сторонами в накладних, які є невід'ємною частиною даного договору. Покупець-ПП ВТК "Агротранстрейд" зобов'язався прийняти та сплатити цей товар на умовах, викладених в договорі. Доставка нафтопродуктів здійснюється транспортом за згодою сторін.

Протягом виконання сторонами договору ТОВ "Епика" видавало податкові накладні.

Відповідно до статті 1 Закону України від 16.07.99 №996-ХІУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Позивач у ході судового розгляду підтвердив укладення та виконання договору купівлі-продажу дизельного палива №21/09-10 від 21.09.2010 року, відповідно до якого ПП ВТК "Агротранстрейд" купив у ТОВ "Епика" дизельне паливо в кількості 13745 літрів по ціні 4,99 грн. за літр на суму 68610,92 грн., ПДВ 13722,18 грн., всього на суму 82333,10 грн. та паливо в кількості 28730 літрів по ціні 4,96 грн. за літр на суму 142451,96 грн., ПДВ 28490,39 грн, всього на суму 170942,35 грн. Загальна сума придбання - 253275,45 грн., в тому числі ПДВ 42212,57 грн.. .

Згідно видаткової накладної №ЭА - 0001978 від 29.09.2010 року підприємство позивача отримало дизельне паливо в кількості 28730 л на суму 170942,35, в тому числі ПДВ 28490,39 грн., на що виписана податкова накладна №2389 від 29.09.2010 року, яка включена до реєстру отриманих податкових накладних за № п/п 32, згідно видаткової накладної №ЭА-0001914 від 22.09.2010 року підприємство позивача отримало дизельне паливо в кількості 13745 л на суму 82333,10 грн., в тому числі ПДВ 13722 грн., на що виписана податкова накладна №2321 від 22.09.2010 року, яка включена до реєстру отриманих податкових накладних за № п/п 18.

Як зазначив представник позивача в судовому засіданні нафтопродукти доставлялись транспортом продавця за домовленістю сторін.

В судовому засіданні було встановлено та підтверджується актами прийому продукції (товарів) по кількості та якості, відповідно до яких позивач у складі комісії отримав від ТОВ "Епика" дизельне паливо 22.09.2010 року та 29.09.2010 року, в зазначених актах відображений номер рахунку-фактури та дата і номер видаткової накладної (а.с.159-160).

Тобто, продавцем ТОВ "Епика" нафтопродукти були доставлені, а покупцем ПП ВТК "Агротранстрейд" - отримані, що підтверджує реальність виконання умов договору № №21/09-10 від 21.09.2010.

Також суд зазначає, що відповідно до договору від 10.08.2009 року позивач орендує устаткування для зберігання горюче-смазочних матеріалів: цистерну калібровану, заводський №А363, ємкістю 8070 літрів; цистерну калібровану, б/н, ємкістю 7840 літрів, ємкості нестандартні б/н, ємкістю 4200 літрів, 2800 літрів, 1800 літрів, 1700 літрів (а.с.136 - 137), що підтверджує наявність у позивача ресурсів для зберігання нафтопродуктів та розпорядження ними для ведення своєї господарської діяльності.

Отримане від ТОВ "Епика" дизельне паливо було повністю використано у господарській діяльності ПП ВТК "Агротранстрейд", що підтверджується наданими у засіданні доказами, а саме: відповідно до ліцензії №484378 від 18.08.2009 року, яка видана строком дії до 04.08.2014 року ПП ВТК "Агротранстрейд" надає послуги з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт, визначених Законом України "Про автомобільний транспорт", та підприємству дозволено здійснювати внутрішні перевезення вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами (а.с.99), також, як це зазначене в акті перевірки (а.с.54), підприємство займається вирощуванням зернових та технічних культур, веде оптову торгівлю зерном та кормами для тварин, надає послуги у рослинництві, облаштування ландшафту, договорами оренди транспортних засобів укладені ПП ВТК "Агротранстрейд" для використання за призначенням, з правом використання ТЗ за межами України в порядку, встановленому чинним законодавством (а.с. 105 - 127); відповідно цивільно-правових договорів підприємство уклало угоди з водіями на перевезення вантажів автомобілями КАМАЗ (а.с. 180 - 188), а наказом №3 закріпило за ними вантажні автомобілі. Згідно лімітно-збірної картки на одержання ГСМ, відповідно до якої проводився відпуск ГСМ на ПП ВТК "Агротранстрейд" (а.с. 161-178), підтверджується отримання водіями дизельного палива для виконання покладених на них обов'язків з перевезення. Відповідно до подорожних листів вантажного автомобіля підприємство протягом перевіряємого періоду здійснювало поставку пшениці (а.с.26-52) своїм контрагентам. Окрім того, з платіжного доручення №327 від 19.07.2010 року, №453 від 18.10.2010 року, №21 від 21.04.2010 року, №3 від 18.01.2011 року вбачається, що підприємство сплачувало збір за забруднення навколишнього середовища за 1, 2, 3, 4 квартал 2010 року, що підтверджує використання підприємством у своїй господарській діяльності транспортних засобів, для яких позивачем і придбавалось дизельне паливо у ТОВ "Епика".

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відсутність ТТН на вивезення нафтопродуктів у позивача не є безумовним доказом неправомірності вчиненої господарської операції, оскільки в судовому засіданні було встановлено і підтверджене наявними в матеріалах справи доказами, що договір купівлі-продажу між ПП ТВК "Агротранстрейд" та ТОВ "Епика" мав реальне настання.

Відповідач також підтверджує укладення даного договору, однак прийняв рішення про визнання його нікчемними (недійсними) на підставі ст. 228, ст. 215, ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України, тобто як таке, що порушує публічний порядок та яке укладене із порушенням вимог щодо змісту правочину та не спрямоване на реальне настання правових наслідків.

На підтвердження своїх доводів, відповідач посилається на те, що у ТОВ "Епика" відсутні поставки товарів (робіт, послуг) у вересні 2010 року з його контрагентами, остання декларація з ПДВ за березень 2010 року надана 20.04.2010 року, декларація з ПДВ за вересень 2010 року прийнята до бази даних Ленінської МДПІ у м.Луганськ за статусом "Не визнана як податкова декларація", у декларація з податку на прибуток за І квартал 2010 року надана 06.05.2010 року, на підприємстві відповідно до довідки по формі 1ДФ працює 1 чоловік, не знаходить за юридичною адресою і має стан платника податків "10" - запит на встановлення місцезнаходження. Тобто у ТОВ "Епика" відсутні необхідні умови для здійснення основного виду діяльності, відсутні трудові ресурси та необхідні основні фонди.

Враховуючи вищевикладене, відповідач дійшов висновку, що угода укладена між позивачем та ТОВ "Епика" за №21/09-10 від 21.09.2010 року є недійсною (нікчемною), оскільки не спричиняють реального настання правових наслідків.

Ст. 215 ч. 1 ЦК України визначає, що недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 ЦК України є лише підставою для визнання правочинів недійсними. При чому, відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, правочин дійсність якого заперечується, або стороною, або іншою заінтересованою особою може бути визнаний недійсним тільки судом.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, відповідач позбавлений права самостійно визнавати договори недійсними з підстав недотримання під час їх укладення вимог, що встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За своєю правовою суттю договір №21/09-10 від 21.09.2010 року є договором купівлі-продажу, можливість укладення яких передбачено главою 54 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується їх вимоги чи заперечення, крім випадків, передбачених ст. 72 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 72 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач же не назвав конкретну норму закону України, який би визнавав недійсність (нікчемність) правочинів за договором №21/09-10 від 21.09.2010 року, укладеного між позивачем та ТОВ "Епика".

Відповідно до статті 228 ЦК України, правочин, вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини та громадянина, знищення майна фізичної або юридичної особи, держави, АРК, територіальної громади, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відповідач, всупереч вимогам ч.ч.1, 2 ст. 72 КАС України, не надав суду доказів того, що договір за №21/09-10 від 21.09.2010 року, укладений між позивачем та ТОВ "Епика", був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини та громадянина, знищення майна фізичної або юридичної особи, держави, АРК, територіальної громади, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Разом з тим, відповідач, визнаючи існування таких договірних відносин, вважає, що укладені договори порушують публічний порядок і на цій підставі, керуючись ст. 228 ЦК України, визнав їх недійсними (нікчемними).

Суд зазначає, що зміст спірного договору не суперечить актам цивільного законодавства. Судом не встановлено фактів, які свідчили б про те, що зміст договору не відповідає дійсним намірам сторін і, що ці наміри спрямовані на ухилення від сплати податків за фінансово-господарськими результатами виконання зазначеного договору, також вказаних доказів у відповідності до вимог ст. 71 КАС України не надано на вимогу суду і відповідачем. Доказів відсутності повноважень у посадових осіб позивача та TOB "Епика" на укладання такого договору в момент їх укладання суду відповідачем не надано.

Твердження відповідача про фактичну відсутність господарської операції за договором №21/09-10 від 21.09.2010 укладеним між ТОВ "Епика" і позивачем спростовуються як поясненням позивача, так і документами, що знаходяться у матеріалах справи, які свідчать про реальність операції з купівлі-продажу, реальність часу здійснення операції та фактичну наявність їх результатів.

Відповідач, у свою чергу, не надав суду достатніх доказів того, що ТОВ "Епика" фактично не здійснювалась поставка дизельного палива, яка була предметом договірних відносин між позивачем та ТОВ "Епикою".

Згідно з п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону "Про податок на додану вартість" не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними.

Податковий кредит по податку на додану вартість був задекларований позивачем на підставі податкових накладних, отриманих від ТОВ Епика на суму 253275,45 грн. Податкові накладні були складені та видані ТОВ Епика на підставі договору купівлі-продажу від 21.09.2010 року, видаткових накладних та рахунку фактури.

Підпунктом 7.2.4 п.7.2 ст.7 вказаного Закону визначено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники ПДВ.

Стаття 9 Закону України Про податок на додану вартість передбачає реєстрацію осіб як платників податку на додану вартість податковими органами.

Відповідно до ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Згідно з ст. 91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ Епика на момент укладання договору купівлі-продажу від 21.09.2010р., складання видаткових накладних було зареєстроване в ЄДРПОУ та платником ПДВ.

Отже, виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку, що податкові накладні, які виписані TOB "Епика" на виконання договору є чинними, оскільки TOB "Епика" є платником ПДВ, а отже має права видавати вище зазначені податкові накладні.

Відповідно до абзацу 1 підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями. А в абзаці 2 цього ж підпункту зазначається, що у разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються непідтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами. Позивач під час судового засідання надав всі необхідні документи.

Крім того, відповідно до п.1.3 ст.1 Закону України "Про податок на додану вартість", платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України. Підпункти 10.1., 10.2. ст.10 Закону України "Про податок на додану вартість", передбачають, що особами, відповідальними за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, за нарахування, утримання та сплату (перерахування) податку до бюджету, та за повноту та своєчасність його внесення до бюджету є платники податку.

У даному випадку така відповідальність покладена на ТОВ Епика, на позивача по справі не може бути покладена відповідальність за не подання податковому органу звітності усіма контрагентами фірми.

Закон України Про податок на дану вартість не має відповідних норм, які б зобовязували покупця слідкувати та контролювати подачу звітності податковим органам з боку свого контрагента.

Таким чином, як випливає з вищенаведеного, саме по собі неподання податкової звітності, при фактичному здійсненні господарської операції, не впливає на податковий кредит покупця.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не наведено та не надано доказів наявності підстав, з якими закон повязує настання наслідків нікчемності угоди, передбачених ст. 215 ЦК України, а тому суд не може погодиться з висновком відповідача, що правочин, укладений між позивачем та TOB "Епика", є нікчемними та суперечать інтересам держави та суспільства.

Суд зазначає, що факт товарності угоди та фактичний розрахунок за неї підтверджується матеріалами справи.

У відповідності до вимог ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а отже не подача податкової звітності контрагентом позивача не може свідчити про недійсність укладених та виконаних угод, укладених з моменту державної реєстрації контрагента до моменту виключення його з державного реєстру, та не позбавляє правового значення виданих за такими господарськими операціями податкових накладних, бо будь-які докази того, що TOB "Епика", не здійснювало господарські операції відповідачем у відповідності до ст. 71 КАС України суду надано не було.

Таким чином, податкові накладні, складені ТОВ Епика на адресу позивача відповідають вимогам чинного законодавства, суми податку на додану вартість вказані у податкових накладних ПП ТВК "Агротранстрейд" правомірно віднесло до складу податкового кредиту.

У звязку з тим, що судом встановлено відсутність зі сторони позивача порушення податкового законодавства, відповідачем неправомірно нараховані штрафні санкції: з податку на прибуток за основним платежем у розмірі 524466,23 грн. та штрафних санкцій у розмірі 262233,12 грн.. та штрафні санкції з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 419572,00 грн. та штрафних санкцій у розмірі 209786,00 грн.

Виходячи з наведеного, суд вважає позовні вимоги ПП ТВК "Агротранстрейд" обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8 і 19 Конституції України, ст.ст. 7-11, ч. 1 ст. 158, ст. 159, ч. ч. 1, 2 ст. 160, ст. 161, ч. 1 ст. 162, ст. 163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов приватного підприємства торгівельно - виробничої компанії "Агротранстрейд" до державної податкової інспекції у Балаклійському районі Харківської області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити в повному обсязі.

Визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення - рішення державної податкової інспекції у Балаклійському районі Харківської області від 02.03.2011 року № про збільшення приватному підприємству торгівельно - виробничої компанії "Агротранстрейд" суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 52765, 71 грн. в тому числі за основним платежем 42212,57 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 10553,14 грн.

Стягнути з державного бюджету на користь приватного підприємства торгівельно - виробничої компанії "Агротранстрейд" (АДРЕСА_1, 64200) судовий збір у розмірі 3,40 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 15 липня 2011 року.

Суддя М.О. Лук'яненко