Справа № 236/607/15-а
Суддя: Бєлоусов А. Є.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 236/607/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

при секретарях Колесник О.І., Безорчук А.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман адміністративну справу за позовомМантуленка ОСОБА_5 ОСОБА_6 Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області, третя особа ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця», про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

04.03.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 Пенсійного фонду України в м.Красний Лиман Донецької області, в якому просив визнати протиправними дії субєкта владних повноважень щодо відмови у призначенні йому пенсії за вислугу років та зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за вислугу років на підставі ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 28.07.2014 року.

Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначив, що в липні 2014 року, після досягнення 55-річного віку, він звернувся до ОСОБА_6 Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман для оформлення пенсії за вислугу років на підставі ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Право для отримання даного виду пенсії у ОСОБА_1 виникло у зв'язку з тим, що він тривалий час працював у Вагонному депо «Сіль» ДП «Донецька залізниця» на різних посадах, зокрема, з 09.01.1985 року по 08.01.2001 року працював оглядачем вагонів. Цей вид професії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 583«Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення»надавав позивачеві право виходити на пенсію за вислугу років. Рішенням №16 від 28.07.2014 року ОСОБА_6 Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман відмовило ОСОБА_1 в призначені такого виду пенсії, оскільки з необхідних для призначення пенсії за вислугу років 12 років 6 місяців спеціального трудового стажу позивач має лише 12 років 14 днів стажу; позивач в період з 08.02.1986 року по 27.11.1991 року працював оглядачем вагонів та оглядачем-ремонтником вагонів пункту контрольно-технічного обслуговування(ПКТО) станції «Сіверськ»;професія оглядач вагонів чи оглядач-ремонтник вагонів ПКТО, за твердженням відповідача, не надає права на пенсію за вислугу років. ОСОБА_1 вважає дії УПФУ в м. Красний Лиман Донецької області щодо відмови йому у призначенні пенсії протиправними та просить зобов'язати субєкта владних повноважень призначити йому пенсію за вислугу років з 28.07.2014 року.

08.02.2016 року адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 надійшла на новий судовий розгляд до суду першої інстанції після здійснення касаційного провадження Вищим адміністративним судом України.

Під час нового судового розгляду адміністративної справи судом першої інстанції ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, навів доводи, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представники відповідача ОСОБА_6 Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судових засіданнях проти позовних вимог заперечували. Свою позицію обґрунтували тим, що відповідно до п. «а» ч.1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пенсію за вислугу років, незалежно від останньої роботи, мають право робітники, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджені в порядку, який визначається постановою Кабінету Міністрів України, а саме: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року №583, передбачені, зокрема, оглядачі вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного та комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класів. Такий Список є вичерпним. Згідно з наданими довідками ДП «Донецька залізниця» і трудової книжкою ОСОБА_1, спеціальний стаж роботи позивача за професіями, що дають право на отримання пенсії за вислугу років, складає 12 років 14 днів. У зв'язку з невиконанням вимог п. «а» ч.1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії. З огляду на це, представники відповідача вважали правомірною відмову УПФУ в м. Красний Лиман Донецької області у призначенні позивачеві пенсії за вислугу років та не вбачали підстав для задоволення позовних вимог.

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 30.03.2015 року до участі в розгляді справи залучено ДП «Донецька залізниця» як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Під час нового судового розгляду адміністративної справи судом першої інстанції здійснено заміну третьої особи на ПАТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця», оскільки ДП «Донецька залізниця» припинило господарську діяльність та перебуває у стані припинення.

Представник третьої особи ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні вирішення адміністративного позову залишив на розсуд суду, зазначивши, що, на його думку, вимоги позивача не зачіпають безпосередньо інтересів ПАТ «Українська залізниця».

Вислухавши пояснення позивача, представників відповідача та третьої особи, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС, і не може виходити за межі позовних вимог. Кожна особа, яка звернулась за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Згідно зі ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 по досягненню 55-річнрого віку звернувся до ОСОБА_6 ПФУ у м. Красний Лиман Донецької області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах згідно ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»(а. с. 61).

Рішенням №16 від 28.07.2014 року позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, передбаченої ст. 55 Закону України „Про пенсійне забезпечення", у зв'язку з відсутністю необхідного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років - 12 років 6 місяців(а. с. 27). У рішенні зазначено, що згідно з наданими довідками та трудовою книжкою стаж роботи ОСОБА_1, який підлягає врахуванню для призначення пенсії за вислугу років, складає 12 років 14 днів; право на пенсію за вислугу років позивач буде мати при виконанні умов п. «а» ч.1 ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто за наявності 12 років 6 місяців спеціального трудового стажу.

Також встановлено, що згідно із записами у трудовій книжці БТ-І № 3537996 (а. с. 15-19) позивач наказом № 76 від 22.03.1983 року прийнятий на роботу до вагонного депо «Сіль» Донецької ордена Леніна залізниці як робочий 2-го розряду з навчанням на столяра на поточний ремонт вагонів. Наказом №96 від 05.04.1983 року ОСОБА_1 переведений слюсарем з ремонту рухомого складу по 3-му розряду на пункті технічного обслуговування «Сіль». Наказом №9 від 11.01.1985 року він переведений на посаду оглядача вагонів за 4 розрядом пункту технічного обслуговування «Сіль». Наказом №29/л від 07.02.1986 року позивач переведений на посаду оглядача вагонів за 4 розрядом пункту контрольно-технічного обслуговування ст. «Сіверськ». На підставі наказу № 39/п від 25.02.1986 року позивачеві встановлено 5-й розряд оглядача-ремонтника ПКТО ст. «Сіверськ»; на підставі наказу № 44 від 05.04.1988 року 4-й розряд оглядача ремонтника за результатами переатестації робочих місць. Наказом №589 від 27.11.1991 року на підставі вказівки МШС №183у від 21.08.1991 року ПКТО «Сіверськ» перейменовано на пункт технічного обслуговування «Сіверськ». На підставі наказу №62 від 10.04.1992 року ОСОБА_1 переведений бригадиром на поточний відчіпний ремонт вагонів. На підставі наказу № 225 від 14.12.1992 року він переведений оглядачем-ремонтником 4 розряду на пункт технічного обслуговування ст. «Сіверськ». Наказом №143 від 01.09.1993 року позивач переведений оглядачем вагонів за 4 розрядом ПТО «Сіль». Наказом № 287 від 04.11.1997 року ОСОБА_1 переведений старшим оглядачем вагонів за 5 розрядом ПТО «Сіль». Наказом №22 від 17.03.2000 року у зв'язку зі зміною штатного розпису професія оглядача вагонів перейменована на оглядача - ремонтника вагонів за 4 розрядом ПТО «Сіль». На підставі наказу №107/л від 08.10.2001 року позивач звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України.

Довідкою вагонного депо «Красний Лиман» ДП «Донецька залізниця» від 17.02.2014 року №23 підтверджується виконання ОСОБА_1 робіт в особливих умовах праці, безпосередньому виконанні організації перевезень та забезпечення безпеки руху на залізничному транспорті за професією (посадою) слюсар з ремонту рухомого складу магістральних залізниць, зайнятий на пунктах технічного обслуговування станції «Сіль» 2 класу в період з 05.04.1983 року (наказ № 96 від 05.04.1983 року) по 08.01.1985 року - 3 роки 2 місяці 17 днів (а. с. 60).

Довідкою вагонного депо «Красний Лиман» ДП «Донецька залізниця» від 17.02.2014 року №24 (а. с. 62) підтверджується виконання позивачем робіт в особливих умовах праці, безпосередньому виконанні організації перевезень та забезпечення безпеки руху на залізничному транспорті за професією (посадою) оглядача вагонів, оглядача - ремонтника вагонів магістральних залізниць, зайнятий на пунктах технічного обслуговування вагонів станції «Сіль» 2 класу та пункті технічного обслуговування вагонів станції «Сіверськ» 2 класу в періоди: з 09.01.1985 року (наказ № 9 від 11.01.1985 року) по 07.02.1986 року; з 27.11.1991 року (наказ № 589 від 27.11.1991 року) по 10.04.1992 року; з 12.12.1992 року (наказ № 225 від 14.12.1992 року) по 08.10.2001 року (наказ №107/л від 08.10.2001 року).

Згідно з повідомленням вагонного депо «Красний Лиман» ДП «Донецька залізниця» від 10.11.2014 року № 172/2332 вагонне депо «Сіль» було реорганізоване у вагонне депо «Красний Лиман» з 01.04.2013 року, інформація про складання довідок 2012-2013 роках по вагонному депо «Сіль» у вагонному депо «Красний Лиман» відсутня(а.с.22).

Листом вагонного депо «Красний Лиман» ДП «Донецька залізниця» від 13.11.2014 року № 172/ 2391 позивач на своє звернення був повідомлений про те, що ідентичність робіт оглядача вагонів на ПТО та ПКТО можна встановити шляхом порівняння атестації робочих місць; однак через те, що у складі вагонного депо «Красний Лиман» таких виробничо-технологічних підрозділів як ПКТО немає, порівняти атестації не є можливим(а. с. 23).

Також листом УПФУ в м. Красний Лиман Донецької області від 11.02.2015 року № 3/М-19-01-15 позивачеві на його звернення було роз'яснено, що періоди роботи оглядачем вагонів пункту контрольно-технічного обслуговування (ПКТО) станції в період з не зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки посада оглядача вагонів ПКТО не передбачена Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 583 (а. с. 25-26).

Наведене дозволяє дійти висновку про те, що між сторонами виник спір стосовно законності відмови відповідача у призначені пенсії позивачу відповідно ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику, котрий забезпечував безпеку руху на залізничному транспорті за затвердженими Кабінетом Міністрів України списками професій і посад.

Згідно з п. «а»ч.1 ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 583 затверджений Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, до якого включені - оглядачі вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 кл.; оглядачі-ремонтники вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 кл..

Спір між сторонами виник щодо зарахування періодів роботи позивача оглядачем вагонів пункту контрольно-технічного обслуговування (ПКТО) станції, оскільки відповідач вважає, що посада оглядача вагонів ПКТО не передбачена Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затв. постановою Кабінету Міністрів від 12.10.1992 року № 583.

Вирішуючи зазначений спір між сторонами, суд враховує ухвалу Вищого адміністративного суду України від 21.01.2016 року, згідно з якою під час нового судового розгляду справи судом першої інстанції слід зясувати, який конкретно період роботи позивача оглядачем вагонів відповідачем не врахований, чи змінювалися умови роботи, а саме, оглядача вагонів при перейменуванні пункту контрольно-технічного обслуговування (ПКТО) ст. «Сіверськ» на пункт технічного обслуговування ст. «Сіверськ».

За повідомленням Структурного підрозділу «Краснолиманське вагонне депо» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 17.03.2016 року № 172/1010 (а. с. 234) колишньому працівникові вагонного депо «Сіль» ОСОБА_1 не було включено до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, період роботи з 08.02.1986 року по 26.11.1991 року, тобто час роботи на ПКТО ст. «Сіверськ».

Така ж позиція була висловлена в судовому засіданні представниками відповідача, які наголошували на відсутності у Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затв. постановою Кабінету Міністрів від 12.10.1992 року № 583, професії оглядача/оглядача-ремонтника ПКТО.

Згідно з листом вагонного депо «Красний Лиман» ДП «Донецька залізниця» від 13.11.2014 року № 172/ 2391 ідентичність робіт оглядача вагонів на ПТО та ПКТО можна встановити шляхом порівняння атестації робочих місць; однак через те, що у складі вагонного депо «Красний Лиман» таких виробничо-технологічних підрозділів як ПКТО немає, порівняти атестації не є можливим(а.с.23).

Враховуючи такі обставини справи, суд при вирішенні адміністративного спору звертає увагу на обсяг завдань та обовязків працівників, що виконують вказані роботи на ПТО та ПКТО залізничного транспорту.

Згідно з поясненнями представника третьої особи в судовому засіданні ПКТО вагонів - це той самий ПТО вагонів, з усіма вимогами щодо виконання робіт відповідно до типового технологічного процесу, повязаних з безпосереднім здійсненням організації перевезень і забезпеченням безпеки руху на залізничному транспорті. На ПКТО згідно з технологічним процесом передбачено не тільки технічне обслуговування вагонів з безпосереднім здійсненням організації перевезень і забезпеченням безпеки руху на залізничному транспорті, а й додатково виконуються роботи з контролю за технічним станом вагонів, що подаються на станцію з підїзних колій.ПКТО вантажних вагонівутворюються на дільничних станціях, де здійснюється зміна локомотивів, а також на станціях, що передують перевалам із затяжними спусками.

Контроль та технічне обслуговування вагонів на станції «Сіверськ» здійснювались згідно з Типовим технологічним процесом технічного обслуговування вантажних вагонів № 558-89 ПКБ ЦВ, затв. начальником Головного управління вагонного господарства МШС 01.02.1989 року, та технологічними процесами роботи пунктів, розроблених відповідно до місцевих умов.

Зокрема, відповідно до розділу 5 «Пункти контрольно-технічного обслуговування», пункту 5.3 «Порядок технічного обслуговування вагонів на ПКТО» Типового технологічного процесу технічного обслуговування вантажних вагонів № 558-89 ПКБ ЦВ ПТО і ПКТО виконують аналогічні роботи, а саме: ПТО і ПКТО здійснюють технічне обслуговування вагонів на дільничних станціях, де проводиться заміна локомотивів або локомотивних бригад та на станціях, перед перегонами із затяжними спусками, і призначені для виявлення та усунення технічних несправностей вагонів, які загрожують безпеці руху поїздів на гарантійних дільницях, та випробування гальм, технічне обслуговування вагонів на станціях виконується відповідно до техпроцесу, розробленого з урахуванням місцевих умов, технічне обслуговування формуючих на станції дільничних та збірних поїздів на ПКТО здійснюється аналогічно технології роботи ПТО, за виключенням робіт з пролазки вагонів; технічне обслуговування транзитних поїздів на ПТО і ПКТО здійснюється аналогічно з вимогами розділу 4.7. «Технічне обслуговування транзитних поїздів на ПТО» Типового технологічного процесу технічного обслуговування вантажних вагонів» № 558-89 ПКБ ЦВ.

Згідно з Правилами технічної експлуатації залізниць України, затв. наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 року № 411,технічний стан локомотивів, моторвагонного і спеціального самохідного рухомого складу має систематично перевірятися під час технічного обслуговування локомотивними бригадами або бригадами спеціального самохідного рухомого складу, комплексними і спеціалізованими бригадами в пунктах технічного обслуговування і в основних депо, колійних машинних станціях та депо для спеціального рухомого складу, обладнаних сучасними діагностичними засобами, а також періодично контролюватися керівництвом депо, відділка, держпідприємства, регіонального представництва залізниці, служби локомотивного господарства або служби, якій належить спеціальний самохідний рухомий склад, і ревізорським апаратом (п.12.4 розд. 12 вказаних Правил).

Локомотивні пристрої безпеки та поїзного радіозв'язку мають періодично оглядатися у контрольному пункті з перевіркою дії та регулюванням цих пристроїв. Такі контрольні пункти мають бути в основних депо та депо для спеціального рухомого складу, а при потребі - в пунктах технічного обслуговування й обертання локомотивів та спеціального самохідного рухомого складу (п.12.6 розд.12 вказаних Правил).

Наведені норми дозволяють дійти висновку про необхідність здійснення на ПТО не лише функції технічного обслуговування, але й контрольної функції, притаманної ПКТО.

Згідно з Єдиним тарифно-кваліфікаційним довідником, затв. постановою Держкомпраці СРСР та ВЦРПС від 06.12.1983 року № 283/24-82 (вип. № 56 «Залізничний транспорт і метрополітен»), виконання роботи оглядача вагонів передбачало як функцію технічного огляду («технический осмотр контейнеров и вагонов с пролазкой для выявления неисправностей, угрожающих безопасности движения поездов, сохранности подвижного состава и перевозимых грузов»), так і контрольну функцію («контроль качества ремонта вагонов, выполненного вагоностроительными и вагоноремонтними предприятиями»).

При цьому Загальносоюзним класифікатором «Професії робітників, посади службовців та тарифні розряди. 1 86 016», затв. постановою Держстандарту СРСР від 27.08.1986 року № 016, була передбачена професія «оглядач вагонів» з діапазоном тарифних розрядів 3-4.

Професії оглядача, оглядача-ремонтника вагонів передбаченітакож розд. 43 Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затв. наказом Міністерства транспорту України від 17.12.1999 року № 601, погодженого Міністерством праці та соціальної політики України, де визначені завдання та обовязки, необхідні знання та кваліфікаційні вимоги до професії (вип. 66 «Залізничний транспорт і метрополітен»). Так, наприклад, виконання робіт оглядачем вагонів передбачає здійснення ним і функції технічного огляду (технічно обслуговує контейнери і вагони з пролазкою для виявлення несправностей, які загрожують безпеці руху поїздів, або схоронності рухомого складу та вантажів, які перевозяться»), і контрольної функції («контролює якість ремонту вагонів, який виконують промислові підприємства»).

Згідно з Класифікатором професій ДК 003:2010, затв. наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28.07.2010 року№ 327, передбачені назви професій «оглядач вагонів», «оглядач-ремонтник вагонів» (код КП 7233).Інші доповнення (зокрема, «зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів», «пункт технічного обслуговування вагонів», «пункт контрольно-технічного обслуговування») слід розглядати з позиції примітки 2 до Класифікатора професій, за якою «назви професій можуть бути розширені за потребою користувача термінами та словами, які уточнюють місце роботи, виконувані роботи, сферу діяльності за умови дотримання лаконічності викладення, якщо інше не передбачено у КП чи відповідних законодавчо-правових актах».

Крім того, суд враховує запис у трудовій книжці позивача (а.с.17) про перейменування ПКТО ст. «Сіверськ» на ПТО ст. «Сіверськ»(наказ № 589 від 27.11.1991 року на підставі вказівки МШС №183у від 21.08.1991 року), що за своєю сутністю не є реорганізацією, не передбачаєзміну обсягу та специфіки робіт, що позивачем виконувалися, а саме забезпечення безпеки руху на залізничному транспорті, не позбавляє ОСОБА_1 права на отримання пенсії за вислугу років.

Відповідно до п. «а» ч.1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.2 розд. ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право па пенсію за вислугу років мають, зокрема, чоловіки, яким виповнилось 55 років, і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі, що дає право на такий вид пенсії.

Таке право мають, в тому числі, робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах за списками професій і посад, що затверджуються Кабінетом Міністрів України (постанова від 12.10.1992 року № 583), а саме: оглядачі вагонів та оглядачі-ремонтники вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах і технічного і комерційного обслуговування вагонів станцій позакласних, 1-го та 2-го класу.

Ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Зазначеній нормі відповідають приписи п.1,п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637. У тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Згідно із записами в трудовій книжці ОСОБА_1 та довідками вагонного депо «Красний Лиман» ДП «Донецька залізниця» позивач працював в період з лютого 1986 року по листопад 1991 року оглядачем вагонів та оглядачем-ремонтником вагонів ПКТО ст. «Сіверськ», безпосередньо здійснював організацію перевезень і забезпечував безпеку руху на залізничному транспорті.

Ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Згідно зі ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За таких встановлених обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Водночас суд звертає увагу на пропущений ОСОБА_1 визначений законом строк на звернення до адміністративного суду та застосування у звязку з цим наслідків, передбачених ст. 100 КАС України.

Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого КАС або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач в липні 2014 року, після досягнення ним 55-річного віку, звернувся до ОСОБА_6 Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман для оформлення пенсії за вислугу років на підставі ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Рішенням №16 від 28.07.2014 року ОСОБА_6 Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман відмовило ОСОБА_1 в призначені такого виду пенсії.

В подальшому позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_6 ПФУ в м. Красний Лиман лише 04.03.2015 року (а. с. 3), при цьому просив захистити своє порушене право шляхом зобовязання відповідача призначити йому пенсію за вислугу років з 28.07.2014 року. В судовому засіданні не встановлено жодних поважних причин, які б перешкодили позивачеві своєчасно скористатись гарантованим йому законом правом на судовий захист.

Суд не бере до уваги пояснення ОСОБА_1 щодонеможливості скористатись своїм правом на судовий захист через проведення антитерористичної операції на частині території Донецької області, оскільки загальновідомою є обставина встановлення остаточного контролю державною владою України над м. Красний Лиман Донецької області та сел. Ямпіль Краснолиманського району Донецької області в червні 2014 року.

Згідно зі ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З огляду на це, суд приходить до висновку, що право позивача на пенсійне забезпечення підлягає судовому захисту з 04.09.2014 року, виплата пенсії позивачеві має здійснюватися у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати, тобто адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 87 КАС України судовий збір віднесено до складу судових витрат.Позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в розмір 73,08 грн., що підтверджується квитанцією (а. с. 2).

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС Україниякщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч.2 ст. 94 КАС України).

З урахуванням принципу пропорційності та зважаючи на часткове задоволення позову, суд присуджуєМантуленку П.І. здійснені ним документально підтверджені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 54,81 грн. за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись ст.ст. 19,46,64,68 Конституції України, ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 2,6,8,9,10,11,71,87,94,99,100, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати дії ОСОБА_6 Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії згідно з рішенням № 16 від 28.07.2014 року протиправними.

Зобовязати ОСОБА_6 Пенсійного фонду України у м. Красний Лиман Донецької області призначити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, 13.07.1959 р. н., народжений в сел. Ямпіль Краснолиманського району Донецької області, зареєстрований та фактично мешкає за адресою Донецька область, Краснолиманський район, сел. Ямпіль, пров. Короткий,буд.7) пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ч.1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 04.09.2014 року.

Присудити ОСОБА_1 здійснені ним документально підтверджені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 54 (пятдесят чотири) гривні 81 копійка за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст цієї постанови виготовлено 03 червня 2016 року.

Суддя -