Справа № 2011/2а-12073/11
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2016 р. м.Київ К/800/4698/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Горбатюк С.А.,

Заяць В.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м.Харкова на постанову Дзержинського районного суду м.Харкова від 09 квітня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м.Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2011 року ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м.Харкова, в якому просив визнати протиправними дії щодо не зарахування до пільгового стажу роботи за Списком №2 періодів його роботи з 01 лютого 1974 року по 31 серпня 1979 року та з 25 лютого 1980 року по 01 липня 1987 року, за Списком №1 періоду роботи з 01 листопада 1991 року по 14 серпня 1996 року; зобов'язати зарахувати до пільгового стажу роботи зазначені періоди та здійснити з 29 травня 2007 року перерахунок пенсії за віком з урахуванням пільгового стажу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 16 липня 1973 року він працював в Харківському авіаційному заводі ім.Ленінського Комсомолу (правонаступником якого є Харківське державне авіаційне виробниче підприємство) на роботах, які дають право на пенсію на пільгових умовах. Однак, при проведенні перерахунку пенсії, відповідачем не було враховано стаж роботи, пов'язаної з шкідливими і важкими умовами праці із застосуванням Списку №1 та Списку №2. Вважає дії відповідача протиправними та такими, що порушують його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки він має право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 09 квітня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2012 року, позов задоволено; визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м.Харкова щодо не зарахування ОСОБА_2 до пільгового стажу роботи за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36, періодів роботи з 01 лютого 1974 року по 31 серпня 1979 року та з 25 лютого 1980 року по 01 липня 1987 року, за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36, періоду роботи з 01 листопада 1991 року по 14 серпня 1996 року; зобов'язано відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 01 лютого 1974 року по 31 серпня 1979 року та з 25 лютого 1980 року по 01 липня 1987 року та за Списком №1 період роботи з 01 листопада 1991 року по 14 серпня 1996 року; зобов'язано відповідача здійснити з 29 травня 2007 року (настання віку виходу на пенсію 55 років) позивачу перерахунок пенсії за віком з урахуванням пільгового стажу за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36, періодів роботи ОСОБА_2 з 01 лютого 1974 року по 31 серпня 1979 року та з 25 лютого 1980 року по 01 липня 1987 року, за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36, період роботи з 01 листопада 1991 року по 14 серпня 1996 року та здійснити виплату не донарахованих сум пенсії з 29 травня 2007 року.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м.Харкова звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

У касаційній скарзі відповідач зазначає, що професія клепальника та складальника-клепальника не була віднесена до Списків №1 та №2, а тому особи, які працювали на цих посадах тільки до 1992 року не мають права для включення періоду роботи на цих посадах до пільгового стажу.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16 липня 1973 року ОСОБА_2 прийнятий на роботу до Харківського авіаційного заводу ім.Ленінського Комсомолу (правонаступником якого є Харківське державне авіаційне виробниче підприємство) на посаду слюсаря-збірника 2-го розряду; 01 лютого 1974 року переведений на посаду збірника-клепальника 2-го розряду; 01 червня 1975 року переведений збірником-клепальником 4-го розряду. 01 вересня 1979 року переведений учнем збірника виробів з склопластику; 25 лютого 1980 року переведений на посаду збірника виробів з склопластику; 01 червня 1980 року переведений збірником виробів з склопластику 3-го розряду; 01 лютого 1982 року переведений збірником виробів з склопластику до цеху пластмас, резини, шпалеропошивочний; 02 липня 1987 року переведений в той ж цех столяром 3 розряду; 01 серпня 1991 року переведений до ливарного цеху на посаду плавильника металу та сплавів 3-го розряду. Працював в цеху на цій посаді до 15 серпня 1996 року. Наказом від 12 серпня 1996 року №398-к переведений слюсарем-інструментальником 3-го розряду.

З червня 1996 року позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м.Харкова та отримує пенсію по інвалідності 2-ї групи загального захворювання, призначеної у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення», та перерахованої з 01 січня 2004 року відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

20 липня 2011 року ОСОБА_2 звільнений з роботи наказом №418-к.

При проведенні відповідачем перерахунку пенсії позивачу не було враховано стажу його роботи, що пов'язана з шкідливими і важкими умовами праці, а саме: періоди з 01 лютого 1974 року по 31 серпня 1979 року (загальні професії) на посаді складальника-клепальника, позиція 33, що передбачено Списком №2 розділом XXXIII підрозділом «Загальні професії», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36.

Крім того, у період з 25 лютого 1980 року по 01 липня 1987 року позивач працював на хімічному виробництві у виробництві полімерів, пластмас (включаючи композиційні матеріали та склопластики, на посаді складальника виробів з склопластиків, зайнятого в технологічному процесі, позиція 10Б, що передбачено Списком №2 розділом X, V підрозділом Б, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36.

В період з 01 листопада 1991 року по 14 серпня 1996 року працював на обробленні металу у ливарному виробництві на посаді плавильника металу та сплавів, позиція 11.1а., що передбачено Списком №1 розділом XI підрозділом 1а.

На неодноразові звернення до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м.Харкова та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, з проханням призначити пенсію відповідно до списку №1 та Списку №2 з урахуванням стажу його роботи, в періоди, коли вона була пов'язана з шкідливими і важкими умовами праці, позивачу було відмовлено з мотивів того, що професія клепальника та складальника-клепальника, Списками виробництва цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 не передбачена. Тому особи, які працювали на вказаних посадах тільки до 1992 року і після внесення цих професій до Списків клепальниками чи складальниками-клепальниками не працювали права на пільгову пенсію не мають.

Відповідно до п.«а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

З 01 січня 2004 року набув чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до Прикінцевих положень якого особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими та важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, зазначеним в абзаці першому цього пункту пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У пункті 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно п.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок застосування Списків № 1 і № 2) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Аналіз наведеної норми, свідчить, що однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи.

Як встановлено судами, позивач з лютого 1974 року по вересень 1979 року працював збірником-клепальником, з лютого 1980 року по липень 1987 року - збірником виробів з склопластику.

У вказані періоди діяли Списки, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах».

Так, вказаними Списками професія збірник-клепальник передбачена не була. Вперше посада збірника-клепальника включена до Списку №2 26 січня 1991 році відповідно до постанови КМУ №10.

Судами попередніх інстанцій вищезазначене не досліджено та будь-якого обґрунтування щодо вказаних обставин у рішеннях не наведено. Також, судами не з'ясовано, чи входила посада збірник виробів з склопластику до вказаного Списку.

Не містять судові рішення і обґрунтування щодо застосування до вказаних періодів Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 (далі - Порядок) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з п.4 Порядку та п.п.1.5 п.1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списках №№ 1, 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Таким чином, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не може породжувати виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року у справі 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі №21-519а14, від 17 березня 2015 року у справі №51-585а14 та від 12 квітня 2016 року у справі №477/2598/14-а.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій в порушення вимог ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України належним чином не з'ясували, чи проводилася у період з серпня 1992 рік по 1996 рік атестація робочих місць за умовами праці, на яких позивач працював після 21 серпня 1992 року, та у зв'язку з цим чи підлягає зарахуванню стаж роботи позивача на вказаних роботах до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, а відтак дійшли передчасних висновків про протиправність дій відповідача та про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 Крім цього, судами, в порушення вимог ст.163 Кодексу адміністративного судочинства, не наведено жодних мотивів відхилення доводів відповідача в обґрунтування заперечень проти позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судами порушені вимоги щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості і таке неправильне вирішення справи не може бути усунено судом касаційної інстанції, рішення судів попередніх інстанцій підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м.Харкова задовольнити частково.

Постанову Дзержинського районного суду м.Харкова від 09 квітня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2012 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді