Справа № 344/3924/16-а
Суддя: Бородовський С. О.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/3924/16-а
Провадження № 2-а/344/215/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Прокопів С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ПП роти №4 батальйону м. Івано-Франківськ, рядового поліції ОСОБА_2 про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

в позові вказано, що постановою відповідача від 21/03/2016 р. накладено на позивача стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу на суму 255 гривень за тих обставин, що 21/03/2016 р. о 09.40 годин, керуючи транспортним засобом АТ0707ВМ здійснив зупинку по вул. Незалежності, 152 в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», не мав аптечки та вогнегасника. В позові вказано, що зупинку зумовлено неможливістю продовження руху у зв`язку із станом здоров`я в умовах відсутності можливості сприймати наявність знаків щодо заборони зупинки; спірний знак розміщено зліва в напрямку руху на іншому знаку дорожнього руху, він частково пошкоджений, не відповідає формі відповідного знаку і стандартам, які передбачені для такого виду знаків, закритий від огляду маршрутними транспортними засобами; інформативна площина знаку не спрямована в напрямку руху транспорту позивача; позивач перебував поза зоною дії знаку, що визначена з Правилами дорожнього руху.

Позивач просив суд визнати постанову незаконною та скасувати її.

Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач не прибув в судове засідання, не забезпечив явку в нього свого представника та подав клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із перебуванням на службі.

Від будь-яких третіх осіб не надійшло заяв про їх залучення до участі в цьому спорі. При цьому відповідач, будучи посадовою особою працедавця, просив залучити до участі в спорі Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківськ.

Відповідно до ст. 53 КАС України треті особи можуть вступити до участі в справу саме за їх безпосередньою заявою із зазначенням власних вимог до сторін, або без таких. За заявою будь-яких інших осіб треті особи можуть бути залучені до участі в спорі за умов доведення того, що рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов'язки. Разом з цим в заяві відповідача взагалі не зазначено доводів щодо того на які самостійні права і обов`язки третіх осіб може вплинути рішення в цій справі за обставин не подання його працедавцем заяви про участь в спорі та направленні виклику в судове засідання судом саме за місцем роботи відповідача. Отже вказане клопотання не обґрунтовано належними на те правовими підставами та спрямовано на затягування судового засідання.

Однак в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі "ОСОБА_3 проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Сторони належним чином повідомлені судом про час і місце розгляду спору за їх участі; не надали доказів наявності причин для їх не прибуття, а тому реалізували своє право на безпосередню участь в судовому засіданні. Виклик учасника в судове засідання є правовою підставою для звільнення від виконання трудової функції. Також у сторін було достатньо часу для подання суду доказів та обґрунтування їх заперечення чи спростування позову.

Відповідача викликано в судове засідання безпосередньо через правоохоронний орган, в якому він перебуває на службі. Крім цього відповідно до змісту Закону України «Про Національну поліцію» службова особа поліції діє від імені поліції.

Тому у зв`язку із забезпеченням реалізації принципу юридичної визначеності, що є міжнародно-правовим зобов`язанням України, перед судом не доведено правових підстав для відкладення судового засідання.

Судом встановлено наступні обставини.

21/03/2016 р. відповідач ухвалив постанову ПС2№892709 щодо позивача за ч. 1 ст. 122 КУпАП за обставин зупинки транспортного засобу по вул. Незалежності 152 в м. Івано-Франківськ в зоні дії знаку 3.34, не мав аптечки та вогнегасника.

Відповідно до письмового пояснення позивача та схеми місця складення протоколу його транспортний засіб перебував не по вул. Незалежності 152, а на значній відстані від неї, а саме: по вул. Новій; по вул. Незалежності позивач не зупиняв транспортного засобу, а тому не вчиняв на ній будь-яких правопорушень. Позивач здійснив розворот по середині вул. Нової за умов неможливості сприйняття інформації про наявність знаку 3.34. Тимчасове припинення руху обумовлено станом здоров`я, неможливістю руху через створення перешкод в цьому маршрутними транспортним засобами, які здійснювали посадку і висадку пасажирів, обмеженням видимості в напрямку руху; розміщенням знаку 3.34 за іншим знаком та розвернутим в протилежну від напрямку руху позивача сторону.

В ст. 256 КУпАП вказано, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, за якою складено протокол передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Отже в ч. 1 ст. 122 КУпАП не передбачено відповідальність за відсутність аптечки та вогнегасника, у зв`язку з чим відповідачем було складено протокол.

Накладення стягнення за відсутність аптечки та вогнегасника за ч. 1 ст. 122 КУпАП є незаконним.

Так, відповідно до п. 7 розділу 4 наказу МВС від 06.11.2015 № 1376 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» уповноважена посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 280 КУпАП зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Крім цього відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поверхнева перевірка і огляд; зупинення транспортного засобу відносяться до превентивних заходів. Під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобовязана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

В позові вказано, що відповідач не виконав встановленого для нього Законом обов`язку. Не виконано вказаного обов`язку і на час вирішення спору судом.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути обєктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

В п. 2 вказано, що ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобовязаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Так в позові вказано, що відповідач не зупиняв транспортний засіб позивача для перевірки наявності аптечки і вогнегасника, не висував відповідної вимоги під час зупинки.

В п. 3 ст. 2 КАС України вказано, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так законом визначено перелік підстав для зупинки транспортного засобу, до яких не віднесено перевірка наявності вогнегасника чи аптечки. Відповідачем не доведено до відома позивача на підставі якого правового акту реалізується вимога щодо перевірки наявності вогнегасника чи аптечки. Також відповідачем не доведено пояснення позивача про пред`явлення виключно йому, в порівнянні з іншими учасниками руху свавільної вимоги про огляд вогнегасника чи аптечки. Також відповідачем не доведено правовий зв`язок між складенням протоколу щодо незаконної зупинки транспортного засобу та вимогою про огляд вогнегасника чи аптечки.

Також в позові зазначено, що відповідач зупинив позивача, який перебував в русі, на проїжджій частині по вул. Нова, а не вул. Незалежності, однак не мав можливості продовжувати рух транспортного засобу у зв`язку із перешкодами та обмеженням видимості.

За вказаних обставин відсутні правові підстави для висновку про те, що упередження позивачем аварійної ситуації є протиправною поведінкою, оскільки здійснено в зоні дії знаку 3.34. який втім і не міг ним сприйматись.

Відповідно до п. 10.1. Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

В позові зазначено, що позивач не здійснював зупинку транспортного засобу на власний розсуд, її обумовлено неможливістю продовження руху у зв`язку із перешкоджанням маршрутних транспортних засобів, які здійснювали посадку та висадку пасажирів в напрямку руху позивача.

Так в позові вказано, що фактично спір між сторонами виник не з підстав порушень позивача, а з підстави відмови позивача надати доступ для проникнення до салону автомобіля, без рішення суду та за умов повідомлення позивачем відповідача про його роботу адвокатом.

При цьому відповідно до змісту позову і фактичних обставин транспортний засіб позивача не перебував на вул. Незалежності, як це вказано в постанові, а перебував на вул. Новій в м. Івано-Франківськ. В свою чергу в даному спорі місце правопорушення має визначальне значення, оскільки тільки ним і визначається вчинення чи не вчинення позивачем адміністративного правопорушення; від місця події залежить визначення змісту, форми і суті дій позивача. Однак саме відповідач позбавив суд можливості встановити місце вчинення правопорушення, оскільки наклав на позивача стягнення за вчинення правопорушення по вул. Незалежності, хоча позивач на ній не перебував.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі …, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

При цьому доказування не здійснюється на припущеннях, припущення не спростовуються іншими припущеннями.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою.

Відповідно до ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення за ст. 122 КУпАП протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В п. 1 ст. 69 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до п. 2 ст. 69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

В п. 1 ст. 71 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Отже має місце ситуація щодо вирішення судом спору на основі пояснень позивача про не вчинення ним правопорушення та пояснень відповідача про те, що позивач вчинив правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 76 КАС України пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників про відомі їм обставини, що мають значення для справи, оцінюються поряд з іншими доказами у справі.

Відповідно до п. 2 ст. 86 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до національного законодавства та практики ЄСПЛ в справах Танрікулу проти Туреччини і Ґюль проти Туреччини та інших відповідач повинен був вжити усі необхідні засоби дії для фіксування події правопорушення.

Положення законодавства щодо презумпції невинуватості у вчиненні правопорушення передбачає обов`язок для відповідача спростувати сумніви щодо вини позивача, які підлягають тлумаченню судом на його користь, відповідно до положення ст. 62 Конституції України та рішення Конституційного суду у справі №1-34/2010 від 22 грудня 2010 року з цього приводу та усталеної практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до змісту КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247) ; справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249) ; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини відповідачем з урахуванням принципу раціонального сумніву повинно бути доведено правові підстави для реалізації наданих йому повноважень щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень КУпАП та КАС України обов`язок доказування спірних обставин та спростування зазначених позивачем сумнівів покладено на відповідача. Проте суду не надано доказів, що відповідачем було вичерпано можливі засоби доказування.

За вказаних обставин перед судом однозначно не доведено вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, вказані ним сумніви не спростовано, не надано доказу того, що було вичерпано можливі засоби доказування і вчинено усі можливі дії, передбачені законодавством для відповідача щодо встановлення фактичних обставин спору.

Одночасно із правом відповідача накласти адміністративне стягнення на позивача законодавством також встановлено і обов`язок для відповідача надати суду однозначні докази щодо обставин вчинення позивачем правопорушення.

В ст. 247 КУпАП не передбачено правових підстав для закриття провадження за даних обставин. Таких підстав не встановлено і положеннями КАС України. Отже у вказаній частині прохання позивача позбавлено правових підстав.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до зазначеного суд,-

У Х В А Л И В:

позов задовольнити частково;

визнати незаконними дії щодо складення постанови ПС2№892709 від 21/03/2016 р. за ч. 1 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_1;

скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення ПС2№892709 від 21/03/2016 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1;

в іншій частині позову відмовити;

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів через місцевий суд до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя Бородовський С.О.