Справа № 826/1291/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 квітня 2016 року 11:54 № 826/1291/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., при секретарі судового засідання Шевчишин О.І., розглянувши адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укррос-транс»

до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

№ від 07.09.2015

за участю представників сторін:

від позивача: Ходимчук Ю.А, Кузьмишина Л.В.

від відповідача: Сакало Я.О.

На підставі ч. 3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 28.04.2016 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укррос-транс» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 07.09.2015 № ; зобов'язання вилучити з картки особового рахунку пеню в сумі 52 359,39 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.01.2016 відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні на 22.03.2016, яке в подальшому відкладалось з метою отримання додаткових доказів для правильного вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Під час розгляду справи представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та зазначили, що не погоджуються з висновками Акта перевірки щодо порушення позивачем відповідних положень Податкового кодексу України (надалі - Кодекс), оскільки висновки відповідача за наслідками проведеної перевірки щодо порушень позивачем положень Кодексу при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість є хибними, базуються виключно на суб'єктивних припущеннях перевіряючих, які не мають підтвердження належними доказами.

Представник відповідача проти позову заперечив, при цьому посилаючись на те, що під час проведення перевірки встановлено порушення позивачем граничних строків сплати суми узгодженого грошового зобов'язання на 75 днів за податковим повідомленням-рішенням № від 10.04.2015. За таких обставин, податковий орган просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

07 вересня 2015 відповідачем, на підставі акта перевірки № 6552/26-53-15-01/30056859 від 06.08.2015, прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми «Ш» №, яким до позивача, за порушення п.203.2 ПК України, на підставі абз.2 п.126.1, п.50.1 ПК України, за затримку на 75 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання у розмірі 717 386,55 грн., застосовано штраф у розмірі 20% у сумі 143 477, 31 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, передумовою прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, стали наступні обставини.

Так, 12 січня 2015 відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) за березень 2014 року в сумі 717 399 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції сумі 358 700 грн.

Не погоджуючись з правомірністю ППР № від 12.01.2015, позивач звернувся до Головного управління ДФС у м. Києві зі скаргою від 19.01.2015 № 0025/01-01/15.

За результатами розгляду скарги позивача, ГУ ДФС у м. Києві прийнято рішення від 20.03.2015 № 4529/10/26-15-10-06, яким скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Дніпровському районі від 12.01.2015 № та зобов'язано останню направити ТОВ «Укррос-транс» нове податкове повідомлення-рішення за формою «В3» щодо відмови у наданні бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі 717 399 грн.

На виконання рішення ГУ ДФС у м. Києві від 20.03.2015 № 4529/10/26-15-10-06, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 10.04.2015, яким позивачу відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2014 в сумі 717 399 грн.

При цьому, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на те, що податкове повідомлення рішення № не містить в собі інформації про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання, натомість містить інформацію про те, що протягом 10 календарних днів завищена сума, на яку відмовлено у наданні бюджетного відшкодування та на яку складено повідомлення-рішення, зменшується у картці особового рахунку платника податків.

Тобто, податковим повідомленням рішенням № не збільшено позивачу суми грошового зобов'язання, а навпаки зменшено бюджетне відшкодування з ПДВ.

До того ж, у відповідності до п. 54.3. ст. 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: 54.3.1. платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію; 54.3.2. дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; 54.3.3. згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган; 54.3.4. рішенням суду, що набрало законної сили, особу визнано винною в ухиленні від сплати податків; 54.3.5. дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом; 54.3.6. результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

З аналізу вказаних вище норм, суд приходить до висновку, що в разі відмови в наданні бюджетного відшкодування податковий орган виносить рішення про відмову в наданні бюджетного відшкодування, а не приймає рішення про визнання грошових зобов'язань.

Натомість, як встановлено судом, внаслідок технічних особливостей автоматичного функціонування електронних баз даних контролюючого органу, які від позивача не залежать, сума, на яку податковим повідомленням-рішенням № позивачу зменшено бюджетне відшкодування в розмірі 717 386,55 грн., 06.05.2015 набула статусу «технічного» податкового боргу з податку на додану вартість в КОР ТОВ «Укррос-транс».

В подальшому електронною базою даних контролюючого органу в автоматичному режимі було погашено податковий борг в сумі 717 386,55 грн., у зв'язку з поданням позивачем декларації з ПДВ 20.07.2015 за червень 2015 № та заповненням р.23 декларації (зараховується у зменшення суми податкового боргу з ПДВ) на суму ПДВ в розмірі 717 399 грн.

За таких обставин, інспектор, відповідальний за складання акта перевірки, отримав з електронної бази даних інформацію про те, що оскільки податкове повідомлення-рішення від 10.04.2015 № вручене позивачу 16.04.2015, податковий борг в КОР ТОВ «Укррос-транс» відображено 06.05.2015, а податкова декларація подана позивачем 20.07.2015, то кількість днів затримки сплати грошового зобов'язання становить 75 днів (з 06.05.2015 по 20.07.2015), внаслідок чого до позивача і був застосований штраф у розмірі 20% від суми зменшеного бюджетного відшкодування в розмірі 717 386,55 грн.

Оскільки позивач наполягає на тому, що сума в розмірі 717 386,55 грн. взагалі не є податковим боргом, а є зменшеним бюджетним відшкодуванням, що має іншу правову природу, а ніж податковий борг, то предмет доказування в даній справи зводиться до встановлення зазначеної обставини.

Пунктом 126.1 статті 126 Кодексу передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Кодексу визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Кодексу грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Кодексу податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Таким чином, відповідно до зазначених норм Кодексу, штрафні санкції нараховуються на податковий борг, яким є сума коштів, яку платник мав сплатити, але не сплатив своєчасно до відповідного бюджету як податок, що визначений в порядку та строки, встановлені Кодексом.

В матеріалах справи відсутні докази прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень, якими б позивачу визначались суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість та штрафними (фінансовими) санкціями.

При цьому, бюджетне відшкодування не є податковим боргом, адже відповідно до визначення даного поняття, наведеного в пп. 14.1.18 ПК України, бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Отже, штрафні санкції, розраховані в Інтегрованій картці платника податків на суму «технічного» податкового боргу в розмірі 717386,55 грн., автоматично сформованого в ІКПП внаслідок некоректного функціонування електронної бази даних контролюючого органу, яка не відрізняє суму податкового боргу від суми бюджетного відшкодування з ПДВ, яке зменшено податковим повідомленням-рішенням, підлягають сторнуванню, а податкове повідомлення-рішення від 07.09.2015 № , підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідача вилучити з картки особового рахунку позивача пеню в сумі 52 359,39 грн., суд зазначає наступне.

Як вбачається з листа ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві від 17.09.2015 № 20991/10/26-53-20-02-05, який наявний в матеріалах справи, при винесені податкового повідомлення-рішення форми «В3» від 10.04.2015 № на суму 717399,00 грн. в картці особового рахунку платника з податку на додану вартість виник податковий борг.

20.07.2015 року при поданні платником самостійно податкової декларації з податку на додану вартість у зменшення боргу, зменшився борг та автоматично нарахувалась пеня в розмірі 52359,39 грн.

Разом з тим, оскільки судом встановлено, що сума зменшеного бюджетного відшкодування не є податковим боргом платника податків перед бюджетом, то нарахування пені та таку суму є неправомірним, внаслідок чого позовні вимоги в частині зобов'язання контролюючий орган вилучити з картки особового рахунку позивача пеню в сумі 52 359,39 грн., є обґрунтованими.

В порушення положень ст. 7, Глави 6, ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятих ним спірних рішень з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Відповідно до ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва вважає, що позовні вимоги, в даному випадку, підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укррос-транс» - задовольнити повністю.

2. Визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві № від 07.09.2015.

3. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві вилучити з картки особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Укррос-транс» пеню в сумі 52 359,39 грн.

4. Стягнути судові витрати в сумі 3530 (три тисячі п'ятсот тридцять) грн. 16 коп. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укррос-Транс» () шляхом їх безспірного списання з рахунків ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у місті Києві, за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя А.Б. Федорчук