Справа № 2а-10636/10/1370
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року м. Київ К/800/48059/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),

Головчук С.В.,

Ліпського Д.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Львівської митниці, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення вихідної допомоги і моральної шкоди,

за касаційною скаргою Львівської митниці Державної фіскальної служби України на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року,

встановив:

25 березня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчих листів, виданих у адміністративній справі № 2а-10636/10/1370 за позовом ОСОБА_4 до Львівської митниці, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення вихідної допомоги і моральної шкоди.

В обґрунтування заяви вказував, що строк пред'явлення до виконання виконавчих листів з виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду у справі № 2а-10636/10/1370, яка набрала законної сили 11 липня 2012 року, закінчився 11 липня 2013 року. Однак, більше ніж два роки розглядалась заява Львівської митниці про встановлення способу та порядку виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2012 року, відтак справа перебувала в провадженні Львівського апеляційного адміністративного суду, а згодом Вищого адміністративного суду України, тому зазначені виконавчі листи одержано лише 10 лютого 2015 року.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року, заяву задоволено. Поновлено пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчих листів, виданих 05 лютого 2015 року Львівським окружним адміністративним судом у справі № 2а-10636/10/1370, про поновлення ОСОБА_4 на державній службі в митних органах України на посаді виконуючого обов'язки начальника відділу митного оформлення № 5 митного поста «Мостиська» Львівської митниці з 13 жовтня 2010 року та стягнення із Львівської митниці на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 13 жовтня 2010 року по 11 липня 2012 року в розмірі 74912,59 грн.

У касаційній скарзі Львівська митниця Державної фіскальної служби України, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви. Касаційну скаргу обґрунтовує тим, що суди не встановили жодної поважної причини не звернення позивача до суду із заявою про видачу виконавчих листів з 11 липня 2012 року по 13 листопада 2014 року, а також із заявою про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

У запереченні на касаційну скаргу ОСОБА_4 зазначає, що строк пред'явлення виконавчих листів до виконання заявником пропущено з поважних причин, які не залежали від його волі, оскільки постанова суду апеляційної інстанції від 11 липня 2012 року про поновлення його на роботі переглядалась судом касаційної інстанції та з 17 вересня 2012 року по 18 вересня 2014 року знаходилась у Вищому адміністративному суді України. Крім того, на підставі заяви від 26 січня 2016 року, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області 27 січня 2016 року відкрито виконавчі провадження з виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2012 року та постанову суду в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді з 13 жовтня 2010 року вже виконано, (наказ Львівської митниці Державної фіскальної служби України від 03 лютого 2016 року).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суд від 11 липня 2012 року, скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2011 року, в адміністративній справі № 2а-10636/11/1370, та прийнято нову постанову про часткове задоволення позову. Визнано протиправним і скасовано наказ Львівської митниці № 591-к від 17 червня 2010 року "По особовому складу митниці" в частині звільнення ОСОБА_4 з посади виконуючого обов'язки начальника відділу митного оформлення № 5 митного поста "Мостиська" Львівської митниці, та наказ Львівської митниці № 591-к від 13 жовтня 2010 року "Про проведення розрахунку", поновлено позивача на державній службі в митних органах України на посаді виконуючого обов'язки начальника відділу митного оформлення № 5 митного поста "Мостиська" Львівської митниці з 13 жовтня 2010 року; стягнуто із Львівської митниці на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 жовтня 2010 року по 11 липня 2012 року в розмірі 74912,59 грн.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, 03 серпня 2012 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Львівської митниці на постанову Львівського апеляційного адміністративного суд від 11 липня 2012 року.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 06 серпня 2012 року за вказаною касаційною скаргою відкрито касаційне провадження, зупинено виконання оскарженого судового рішення, та витребувано справу із Львівського окружного адміністративного суду.

28 серпня 2012 року Львівський окружний адміністративний суд направив адміністративну справу № 2а-10636/10/1370, яка на адресу Вищого адміністративного суду України надійшла 17 вересня 2012 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 вересня 2014 року касаційну скаргу Львівської митниці залишено без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суд від 11 липня 2012 року - без змін.

18 вересня 2014 року Вищий адміністративний суд України надіслав адміністративну справу № 2а-10636/10/1370 на адресу Львівського окружного адміністративного суду, який отримав її 26 вересня 2014 року.

13 листопада 2014 року ОСОБА_4 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із заявою про видачу виконавчого листа, проте позивача повідомлено про неможливість його видачі, з огляду на те, що 11 листопада 2014 року справа скерована до Львівського апеляційного адміністративного суду для розгляду апеляційної скарги Львівської митниці Міндоходів на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року про відмову у задоволенні заяви про встановлення способу і порядку виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2012 року.

Згідно з супровідним листом Львівського апеляційного адміністративного суду № 304 (вх. № 2914) матеріали адміністративної справи № 2а-10636/10/1370 надійшли на адресу суду 31 січня 2015 року.

Відповідно до супровідного листа, наявного в матеріалах справи, у виконавчих листах, направлених позивачу 09 лютого 2015 року, зазначено, що оскільки постанова суду набрала законної сили 11 липня 2012 року, то строк його пред'явлення до виконання завершився 11 липня 2013 року, тобто після спливу одного року з дати набрання законної сили рішенням суду. Відтак, станом на дату подання виконавчих листів строк пред'явлення їх до виконання вже сплив.

25 березня 2015 року позивач звернувся до суду із заявою про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що строк пред'явлення виконавчих листів до виконання заявником пропущено з поважних причин, які не залежали від волі заявника.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 261 КАС України передбачено, що заява про поновлення пропущеного строку подається до адміністративного суду, який видав виконавчий лист, або до адміністративного суду за місцем виконання. Суд розглядає заяву про поновлення пропущеного строку в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 цієї статті встановлено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

За змістом частин 2 та 4 статті 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено перебіг строку пред'явлення виконавчих листів, виданих судами, а саме: з наступного дня після набрання рішенням законної сили; з наступного дня після закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення; з наступного дня після постановлення судового рішення в разі, якщо судове рішення підлягає негайному виконанню.

Відповідно до частини 2 статті 24 цього Закону стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

За змістом статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» судова практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права в Україні. Неможливість особою домогтися виконання судового рішення, винесеного на її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року (справа «Жовнер проти України») суд відзначив, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін.

У пунктах 48-49 рішення Європейського Суду з прав людини «Справа «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Заява N 40450/04) суд зазначив, що заявникові не можна було дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. На цих самих підставах суд визнав, що такий стан справ породжував питання про відповідальність держави за виконання судового рішення від 29 липня 2003 року і що у зв'язку з його невиконанням заявник може претендувати на статус жертви від порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу.

Судами встановлено, що виконавчі листи, видані Львівським окружним адміністративним судом 05 лютого 2015 року у справі № 2а-10636/10/1370, та строк пред'явлення яких до виконання закінчився 11 липня 2013 року, позивач отримав лише 10 лютого 2015 року, у зв'язку з чим звернувся із заявою про поновлення строку для пред'явлення їх до виконання.

Разом з тим, суди обґрунтовано виходили з того, що строк пред'явлення виконавчих листів до виконання пропущено з поважних причин, які не залежали від волі заявника, оскільки адміністративна справа № 2-а-10636/10/1370 тривалий час перебувала на розгляді в суді касаційної інстанції, і тільки після постановлення рішення Вищим адміністративним судом України 02 вересня 2014 року, матеріали справи супровідним листом від 18 вересня 2014 року направлені до суду першої інстанції.

11 листопада 2014 року справу, яка 26 вересня 2014 року повернулась із суду касаційної інстанції, Львівським окружним адміністративним судом знову скеровано до Львівського апеляційного адміністративного суду для розгляду апеляційної скарги Львівської митниці Міндоходів на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року про відмову у задоволенні заяви про встановлення способу і порядку виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2012 року.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку щодо поважності пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання та обґрунтовано задовольнив заяву.

До того ж, як вбачається із матеріалів, доданих позивачем до заперечень на касаційну скаргу, постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2012 року, в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді з 13 жовтня 2010 року, вже виконана на підставі наказу Львівської митниці Державної фіскальної служби України від 03 лютого 2016 року, та з 04 лютого 2016 року позивача допущено до виконання обов'язків на посаді виконуючого обов'язки начальника відділу митного оформлення № 5 митного поста «Мостиська» Львівської митниці.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Зважаючи на те, що ухвалені у справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають наведеним критеріям, їх необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.

Головчук С.В.

Ліпський Д.В.