Справа № 807/2905/14
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року Справа № 876/6664/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Дяковича В.П., Носа С.П.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.06.2015 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача начальника міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Хвасти Сергія Васильовича про визнання протиправними дій та бездіяльності,

В С Т А Н О В И В :

08.09.2014 р. ОСОБА_2 звернулася в суд з адміністративним позовом до міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції (далі - МВ ДВС Ужгородського МРУЮ) з врахуванням уточнених позовних вимог від 22.05.2015 р. просить: визнати зміни до позовних вимог такими, що відповідають ст.106 КАС України;

приєднати уточнені позовні вимоги до матеріалів даної справи;

визнати протиправними дії, бездіяльність МВ ДВС Ужгородського МРУЮ щодо не вирішення в порядку Закону України "Про виконавче провадження" скарги від 26.08.2014 р. у виконавчому провадженні;

визнати протиправними дії або бездіяльність МВ ДВС Ужгородського МРУЮ (після отримання ним роз'яснень суду за поданнями МВ ДВС) щодо не поновлення виконання виконавчого провадження № 3-1035/01 (№7-1310/02) з виконання виконавчого листа № 2-271, виданого Ужгородським міським судом від 08.10.2001 р. для виконання належним чином у повному обсязі рішення Ужгородського міського суду від 08.10.2001 р. (16.10.2001 р. - усунуто описки) та не вжиття МВ ДВС законних заходів для невідкладного продовження його виконання в частині стягнення на користь ОСОБА_2 середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 4564,17 грн та 351,09 грн, за весь час вимушеного прогулу із боржника Регіонального управління ДСАТ ДПА України у Закарпатській області;

визнати протиправними дії та бездіяльність МВ ДВС Ужгородського МРУЮ в частині не зведення в одне виконавче провадження виконавчого провадження № 3-1035/01 (№7-1310/02) з виконання виконавчого листа № 2-271, виданого Ужгородським міським судом від 08.10.2001 р. для виконання рішення Ужгородського міського суду від 08.10.2001 р. (16.10.2001 р. - усунуто описки) із іншими виконавчими провадженнями, які було відкрито постановами МВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 31.01.2002 р. та від 03.08.2006 р. (по усіх них МВ ДВС неодноразово змінювало їх реєстраційні номери та жодне з яких протиправно не було внесено до Єдиного реєстру виконавчих проваджень), а тому не приєднання до одного зведеного виконавчого провадження усіх інших виконавчих документів, а саме: рішення Ужгородського міського суду від 08.10.2001 р. (ухвалою від 16.10.2001 р. - усунуто описки), виконавчий лист № 2-271 виданий судом від 24.01.2002 р., ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 16.04.2003 р., ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 15.08.2006 р., ухвала Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.06.2010 р. (ухвалою від 24.06.2010 р. усунуто описки), внаслідок чого МВ ДВС Ужгородського МРУЮ було протиправно залишено без виконання і по цей час - виконавчий лист № 2-271 виданий судом від 24.01.2002 р., ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 16.04.2003 р., ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 15.08.2006 р., ухвала Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.06.2010 р. (ухвалою від 24.06.2010 усунуто описки), що призвело до часткового фактичного невиконання і по цей час рішення Ужгородського міського суду від 08.10.2001 року в частині стягнення на користь ОСОБА_2 із жодного боржника в жодному відкритому виконавчому провадженні, де остання є стягувачем середньомісячної заробітної плати за весь час вимушеного прогулу.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.06.2015р. позовну заяву ОСОБА_2 в частині позовних вимог, що містилися у пунктах 4 та 5 прохальної частини уточнених вимог в заяві про зміну позовних вимог, які прийняті судом 22.05.2015 року, залишено без розгляду.

В обґрунтування вимог позивач покликається на те, що 26.08.2014р. подала скаргу у виконавчому провадженні до начальника МВ ДВС Ужгородського МРУЮ Хвасти С.В. з метою скасування постанови МВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 12.11.2001р. про зупинення виконавчого провадження № 3-1035/01(№ 7-1310/02) з виконавчого листа № 2-271, виданого Ужгородським міським судом від 08.01.2001р. на виконання його рішення від 08.10.2001р. (16.10.2001р. - усунуто описки), поновлення (відновлення) виконавчого провадження, вживши законних дійових заходів для невідкладного продовження виконання цього виконавчого провадження в повному обсязі. Позивач також зазначає, що із надісланого на адресу позивача листа, а не постанови від 05.09.2014р. № 07-54/16310, позивачеві вперше стало відомо, що це виконавче провадження було завершене відповідно до постанови про повернення виконавчого документа від 02.08.2002р. на підставі того, що виконавчий документ було відкликано з виконання судом, який видав виконавчий документ, відповідно до листа від 19.07.2002р. Також вказує, що під час судового засідання 21.08.2014р. в Закарпатському окружному адміністративному суді їй стало відомо, що МВ ДВС не продовжувало виконання виконавчих проваджень від 22.10.2001р. та 31.01.2002р. з відповідним виконавчими листами у них № 2-271, виданих судом від 08.10.2001р. та від 24.01.2002р.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.06.2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено, так як суд першої інстанції прийшов до переконання що, відповідач діяв у законний спосіб в межах його повноважень.

Зазначену постанову суду оскаржив позивач - ОСОБА_2, вважаючи її незаконною, необґрунтованою, ухваленою з порушенням норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи і питання, а тому просить її скасувати або змінити, або постановити нове законне обґрунтоване справедливе судове рішення з метою захисту та досягнення реального поновлення її грубо порушених прав, свобод і охоронюваних законом інтересів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається, зокрема на те, що суд першої інстанції помилково не врахував і не розглянув подані нею до початку розгляду цієї справи по суті заяву про зміну предмету, підстав її позову, а після початку її розгляду - відповідні її заяви про зміну із доповненнями її позовних вимог, які відповідали вимогам ст.106 КАС України та були прийняті до розгляду, а також вирішив справу як її звернення до суду в порядку ст. 181 КАС України, при тому, що даний адміністративний позов було подано до Закарпатського ОАС в порядку КАС України у зв'язку з оскарженням дій, бездіяльності МВ ДВС. Також зазначає, що суд першої інстанції незаконно прийняв до уваги постанову Закарпатського ОАС від 02.09.2014р. у справі № 807/154/14.

Апелянт також просить взяти до уваги, що нею неодноразово було заявлено вмотивовані заяви про відвід головуючого-судді і колегії суддів, внаслідок чого у розгляді справи протиправно приймав участь головуючий колегії суддів як зацікавлений в її результатах.

Крім того, ОСОБА_2 заперечила проти усіх процесуальних ухвал суду першої інстанції у цій справі.

Приймаючи рішення про розгляд справи у відсутності апелянта необхідно зазначити, що ОСОБА_2 31.05.2016 року належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не прибула, повідомивши суд 06.06.2016 року телефонограмою, що продовжує лікування та підтверджуючі документи представить в судове засідання, не надавши такі щодо поважності відсутності в даному судовому засіданні та попередньому судовому засіданні 23.05.2016 року.

Відповідно до частини 1 статті 195-1 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом одного місяця з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Як встановлено судом, справа перебуває в провадженні апеляційного суду майже рік, оскільки апелянт на думку суду в порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зловживає наданими процесуальними правами, націленими виключно на затягування розгляду справи по суті, зокрема подаючи саме в судове засідання багаточисельну кількість документів на опрацювання яких суду необхідний значний проміжок часу, також, як було зазначено вище в день розгляду справи звертається з клопотаннями про відкладення справи не долучаючи підтверджуючих документів про поважність причини неявки в судові засідання.

Зазначені обставини мали місце 08.02.2016 р. так як апелянт телефонограмою повідомила суд, що в цей день перебуває в судовому засіданні в Закарпатському окружному адміністративному суді, 23.05.2016 року телефонограмою повідомила, що перебуває на лікуванні.

Згідно ч.2 ст. 49 КАС України, особи які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини в рішення від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд приходить до висновку, що не з'являючись у судові засідання, апелянт недобросовісно користується належними йому процесуальними правами та порушує права інших учасників процесу, сприяє зволіканню у розгляді справи,

Частиною четвертою ст. 196 КАС України передбачено, що неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов'язковою участь у судовому засіданні осіб, які беруть участь у справі, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Слід зазначити, що суд першої інстанції правомірно взяв до уваги лише ті остаточні позовні вимоги, які 22.05.2015 року були уточнені заявою ОСОБА_2 про уточнення в заяві про зміну позовних вимог від 22.10.2014 року.

Відтак, даючи правову оцінку спірним правовідносинам в частині визнання протиправними дій та бездіяльність МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, третьої особи без заявлення самостійних вимог Хвасти С.В. щодо не вирішення скарги ОСОБА_2 від 26.08.2014 р. у виконавчому провадженні постановою у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ужгородського міського суду від 08.10.2001 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 18.12.2001 року ОСОБА_2 поновлено з 29.08.2000 року на посаді головного спеціаліста по ліцензуванню відділу контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Закарпатського обласного управління державного регулювання виробництва та обігу алкоголю і тютюну та стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 4564,17 грн. Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення на користь позивача середнього заробітку за один місяць у розмірі 351,09 грн судом допущено до негайного виконання.

06.06.2011 р. відділом ДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-271, виданого Ужгородським міським судом від 08.10.2001 р. з підстав поновлення ОСОБА_2 на посаді та стягнення в користь останньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Також судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 26.08.2014р. ОСОБА_2 звернулася із скаргою до начальника міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Хвасти С.В., якою просила поновити процесуальний строк у разі його пропущення, для подання 26.08.2014р. (23.08-25.08.2014 вихідні та святкові дні) до керівника МВ ДВС Ужгородського МРУЮ цієї скарги як такий, що пропущений нею з поважних причин; прийняти до розгляду дану скаргу, розглянувши у встановленому законом порядку та задовольнити; скасувати постанову МВ ДВС Ужгородського МРУЮ від 12.11.2001р. про зупинення виконавчого провадження № 3-1035/01 (7-1310/02) з виконання виконавчого листа № 2-271, виданого Ужгородським міським судом від 08.10.2001р. на виконання зазначеного рішення (16.10.2001 - усунуто описки) та вжити законних дійових заходів для невідкладного продовження виконання цього виконавчого провадження в повному обсязі.

У відповіді на скаргу ОСОБА_2 від 26.08.2014 року, що оформлена листом від 05.09.2014р. за № 07-54/16310, начальник МВ ДВС Ужгородського МРУЮ Хваста С.В. вказав на те, що на виконанні у МВ ДВС Ужгородського МРУЮ не перебуває виконавче провадження № 3-1035/01 (7-1310/02). Виконавче провадження № 3-1035/01 (7-1310/02), яке перебувало на виконанні у відділі ДВС Ужгородського МРУЮ, завершене відповідно до постанови про повернення виконавчого документа від 02.08.2002р. на підставі того, що виконавчий документ було відкликано з виконання судом, який видав виконавчий документ, відповідно до листа від 19.07.2002 року.

Відмовляючи в задоволенні вимоги позивача щодо визнання дій та бездіяльності МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, третьої особи без самостійних вимог Хвасти С.В. щодо не вирішення його постановою у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" скарги ОСОБА_2 від 26.08.2014 р. у виконавчому провадженні - протиправними, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції правомірно виходив з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 20.07.2014 року) рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Частиною третьою цієї статті передбачено, що скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця подається начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії чи бездіяльність начальника відділу можуть бути оскаржені до вищестоящого органу державної виконавчої служби. Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України розглядає виключно скарги на рішення, дії чи бездіяльність начальників управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до п. 9.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802 начальник відділу має право перевірити будь-яке виконавче провадження, що перебуває на виконанні державних виконавців, які йому безпосередньо підпорядковані, з власної ініціативи чи за заявою (скаргою) стягувача або його представника у випадках, передбачених Законом.

Згідно вимог частини 7 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається у письмовій формі та має містити: 1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; 2) повне найменування (ім'я) стягувача та боржника, їх місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; 3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); 4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та норму закону, яку порушено; 5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Беручи до уваги наведені приписи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду, що скарга ОСОБА_2 від 26.08.2014 року не відповідає критеріям для подання скарги у виконавчому провадженні, зокрема і в тому, що нею не зазначено повне найменування (ім'я) боржника, його місцезнаходження.

Крім того, як встановлено матеріалами справи і цього позивач не спростовує жодними доказами, що виконавче провадження №3-1035/01 (7- 1310/02) на час звернення зі скаргою не перебувало на виконанні в міському відділі ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції. Разом з тим, виконавче провадження №3-1035/01 (7-1310/02), яке перебувало на виконанні у відділі ДВС Ужгородського міського управління юстиції, завершене відповідно до постанови про повернення виконавчого документа від 02.08.2002 року. Отже, у зв'язку з фактичною відсутністю виконавчого провадження № 3-1035/01 (7-1310/02) у відповідача, начальник відділу ДВС не мав можливості перевірити вказане виконавче провадження і прийняти відповідне процесуальне рішення.

В силу вимог частини 8 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду. Скарга, подана без додержання вимог, викладених у частині шостій цієї статті, розглядається начальником відділу в порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян".

Беручи до уваги наведені нормативно-правові акти та встановлені обставини справи, що підтверджені належними та допустимими письмовими доказами, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції про те, що подана ОСОБА_2 26.08.2014 року скарга не відповідала вимогам, встановленим Законом України «Про виконавче провадження», тому відповідачем правомірно така була розглянута у відповідності до вимог Закону України "Про звернення громадян", у зв'язку з чим останнім 05.09.2014 р. надано ОСОБА_2 відповідь за № 07/54/16310, тобто відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта в частині того, що суд помилково не врахував і не розглянув подані нею до початку розгляду цієї справи по суті заяву про зміну предмету, підстав її позову, а після початку її розгляду - відповідні її заяви про зміну із доповненнями її позовних вимог, які відповідали вимогам ст.106 КАС України та були прийняті до розгляду, так як судом першої інстанції правомірно розглядалися лише остаточно уточнені заявою позивача від 22.05.2015 року її позовні вимоги.

Суд апеляційної інстанції також вважає помилковим твердження апелянта про те, що не відповідає вимогам ст. 52 КАС України ухвала Закарпатського окружного адміністративного суду щодо відмови у задоволенні письмового клопотання ОСОБА_2 про притягнення до участі в розгляді цієї адміністративної справи належного, крім МВ ДВС, відповідача його начальника Хвасту С.В., так як згідно вимог ч. 3 ст. 181 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими заперечення на процесуальні ухвали, постановлені Закарпатським окружним адміністративним судом у даній справ в частині вирішення клопотань відводу головуючого-судді Гаврилка С.Є., які в силу вимог ст. 27 КАС України дають підстави вважати, що за матеріалами справи існують обставин, які викликають сумнів у безсторонності суду.

Так ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30.06.2011 року у справі № 2а-0770/1995/11 за позовом ОСОБА_2 до МВ ДВС Ужгородського міськарайонного управління юстиції та управління Державного казначейства у Закарпатській області про визнання дій неправомірними та стягнення матеріальних та моральних збитків було задоволено заяву про самовідвід судді Гаврилка С.Є., тому на думку колегії суддів, така обставина викликає сумнів у безсторонності судді Гаврилка С.Є. при розгляді даної справи, а тому заперечення позивача на процесуальні ухвали щодо розгляду питання про відвід (самовідвід) колегія суддів приймає їх до уваги.

Що стосується заперечень ОСОБА_2 на інші процесуальні ухвали, постановлені судом першої інстанції у даній справі, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними та необґрунтованими, оскільки викладені в них доводи не підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим критеріям оскаржуване судове рішення не відповідає, зважаючи на наведені вище встановлені порушення судом першої інстанції норми процесуального права.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Враховуючи, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, скасувавши постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.06.2015 року.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.06.2015 року у справі № 807/2905/14 скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про визнання протиправними дії, бездіяльність щодо не вирішення в порядку Закону України "Про виконавче провадження" скарги від 26.08.2014 р. у виконавчому провадженні відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді В.П. Дякович

С.П. Нос

Повний текст виготовлено 08.06.2016р.