Справа № 818/561/16
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 р. Справа №818/561/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Опімах Л.М.

за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" до Державної податкової інспекції у місті Сумах про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

16 травня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, який його представник підтримав в судовому засіданні, мотивуючи вимоги тим, що Державною податковою інспекцією у м.Сумах проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Інвентум Україна» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, про що складений акт перевірки № 735/1402/36437713/69. За наслідками перевірки 25 квітня 2016 року прийняті податкові повідомлення-рішення № про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" суми грошового зобов"язання з податку на додану вартість у розмірі 460997 (чотириста шістдесят тисяч дев"ятсот дев"яносто сім) грн. 50 коп., та № про збільшення грошового зобов"язання з податку на прибуток в розмірі 257708 (двісті п"ятдесят сім тисяч сімсот вісім) грн. 00 коп.

Позивач вважає рішення податкового органу протиправними та просить скасувати, зазначаючи, що податковим органом поставлено під сумнів реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами ТОВ «Спектор Альянс» в грудні 2014 року, ТОВ «Дельтастрой» в січні 2015 року, ТОВ «Юпоком» в червні 2015 року та ТОВ «Астіон Девелопмент» в липні 2015 року, що призвело до порушення позивачем п.п.14.1.36, п.14.1., ст.14., п.198.1 п., 198.2, 198.3, 198.6 ст.198 , а також п.44.1 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України. Однак, такий висновок контролюючого органу є помилковим, не відповідає фактичним обставинами справи, ґрунтується на припущеннях та спростовується наявністю документів бухгалтерського та податкового обліку, складених у відповідності до чинного законодавства, а відтак податкові рішення складені на підставі такого висновку є протиправними.

Представник відповідача проти позову заперечив та пояснив, що позивачем завищений податковий кредит з податку на додану вартість по господарських операціях із названими підприємствами та занижено фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності підприємства за рахунок неправомірного віднесення до складу собівартості реалізованих робіт з постачальниками робіт та послуг ТОВ «Дельтастрой» в січні 2015 року, ТОВ «Юпоком» в червні 2015 року та ТОВ «Астіон Девелопмент» в липні 2015 року по цих господарських операціях. Такий висновок податкового органу ґрунтується на податковій інформації, отриманій від інших податкових інспекцій про неможливість проведення зустрічних звірок по зазначених контрагентах через відсутність їх за юридичною адресою.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Державною податковою інспекцією у м.Сумах проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Інвентум Україна» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, про що складений акт перевірки № 735/1402/36437713/69. (а.с.15-44) За наслідками перевірки 25 квітня 2016 року прийняті податкові повідомлення-рішення № про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" суми грошового зобов"язання з податку на додану вартість у розмірі 460997 (чотириста шістдесят тисяч дев"ятсот дев"яносто сім) грн. 50 коп., та № про збільшення грошового зобов"язання з податку на прибуток в розмірі 257708 (двісті п"ятдесят сім тисяч сімсот вісім) грн. 00 коп. (а.с. 12,14)

Зі змісту акта перевірки вбачається, що податковим органом поставлено під сумнів реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Спектор Альянс» в грудні 2014 року, ТОВ «Дельтастрой» в січні 2015 року, ТОВ «Юпоком» в червні 2015 року та ТОВ «Астіон Девелопмент» в липні 2015 року, що призвело до порушення позивачем п.п.14.1.36, п.14.1., ст.14., п.198.1 п., 198.2, 198.3, 198.6 ст.198 , а також п.44.1 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України. Такий висновок податкового органу ґрунтується на податковій інформації, отриманій від інших податкових інспекцій про неможливість проведення зустрічних звірок по зазначених контрагентах через відсутність їх за юридичною адресою.

Суд не може погодитися з такими висновками податкового органу та прийнятим на їх підставі податковим повідомленням-рішенням з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідно до Договору №261114 від 26.11.2014 ТОВ «Спектор Альянс» в грудні 2014 року були надані послуги позивачеві по доопрацюванню модулів з керамічного волокна на загальну суму 494742,00 грн. Відповідно до договору №161214/1 від 16.12.2014 в січні 2015 року ТОВ «Дельтастрой» були надані позивачу послуги по виготовленню модулів з керамічного волокна на суму 450840 грн. За договорами №2105/15 від 21.05.2015 між позивачем та ТОВ «Юпоком» останнім в травні 2015 року надавалися послуги з модернізації футерівки роликової печі №5 товстолистового стану в рамках капітального ремонту ПАТ МК «Азовсталь», реконструкції енергоблоку ст№9 модернізації електрофільтру типу ЄГЗ-3-265-04 на суму 564296.1 грн. За договорами №0806/15 СПд від 06.06.2015, № 1206/15 від 12.06.2015 СПд, № 1206/15 від 12.06.2015 СПд, № 1506/151СПд від 15.06.2015 ТОВ «Астіон Девелопмент» надані послуги по виготовленню опалубки та виконані роботи по футеруванню фурменних сопел, модернізації футерівки роликової печі №5 товстолистового стану в рамках капітального ремонту ПАТ «МК «Азовсталь», реконструкції енергоблоку ст..№9, модернізації електрофільтру типу ЭГЗ-3-265-04, теплової ізоляції на Курахівській ТЕС на загальну суму 702914,3 грн.

На підтвердження господарської операції в ході перевірки позивачем були надані визначені законодавством первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які зауважень з боку контролюючого органу не викликали, що відображено як в акті перевірки, так і підтвердив представник відповідача в судовому засіданні.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Правова підстава для податкового обліку відповідної операції передбачена ст. 44 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п.п.14.1.181 п.14.1, статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V ПК України.

Положеннями ст. 198 ПК України визначено порядок формування податкового кредиту по податку на додану вартість. В п. 198.1 (а) ПК України зазначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів ( в тому числі в разі їх вивезення на митну територію України) та послуги. В п. 198.2 ПК зазначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За змістом положень п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Згідно п.201.8 ст.201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 ПК України.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних

Платник податку несе відповідальність відповідно до ПК України у разі коли на момент перевірки платника податку суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими податковими накладними. Інших підстав для не включення сплачених сум ПДВ до податкового кредиту податковим законодавством не передбачено.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до пп. 14.1.27 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку.

З наведеного випливає, що будь-які витрати мають бути здійснюваними саме для і в межах провадження господарської діяльності, а не з іншими цілями, та підтверджені відповідними первинними документами.

Також, податкове законодавство не ставить у залежність виникнення права на податковий кредит у платника податків від наявності чи відсутності контрагента платника податків за місцем реєстрації.

На підставі викладеного, суд вважає, що податкове повідомлення рішення про збільшення грошового зобов»язання з податку на додану вартість підлягає скасуванню як протиправне.

Щодо висновку податкового органу про заниження фінансового результату до оподаткування за рахунок неправомірного віднесення до складу собівартості вартості реалізованих робіт за січень 2015 року з постачальником ТОВ «Дельтастрой», за червень 2015 року з постачальником ТОВ «Юпоком», за липень 2015 року з ТОВ «Астіон Девелопмент» , суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 44.1. ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Пунктом 134.1. ст..134 цього Кодексу визначено, що об'єктом оподаткування є:

прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Як в акті перевірки ( а.с.23), так і в податковому повідомленні-рішенні ( а.с.14) податковий орган вказує про порушення п.44.1 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, проте в чому саме полягає таке порушення відповідачем не зазначено, натомість вказано, що опис порушення міститься в п.3.2.3 акту перевірки. В той же час п.3.2.3 містить висновок щодо повноти декларування та своєчасності сплати податку на додану вартість, правомірності декларування сум податку, що підлягають бюджетному відшкодуванню, відповідно до якого встановлено заниження суми ПДВ по зазначених вище контрагентах позивача. Зважаючи на те, що правомірність висновку податкового органу про заниження сум податку на додану вартість в даному рішенні вже викладена вище, суд вважає, що висновок про завищення фінансового результату є безпідставним, тому податкове повідомлення-рішення про збільшення грошового зобов»язання з податку на прибуток є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне присудити позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м.Сумах 10780,60 грн. в рахунок відшкодування судових витрат (а.с.3).

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" до Державної податкової інспекції у місті Сумах про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Сумах від 25 квітня 2016 року № про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" суми грошового зобов"язання з податку на додану вартість у розмірі 460997 (чотириста шістдесят тисяч дев"ятсот дев"яносто сім) грн. 50 коп., з яких 368798,00 грн. - основний платіж, 92199,50 грн. - штрафні санкції та № про збільшення грошового зобов"язання з податку на прибуток в розмірі 257708 (двісті п"ятдесят сім тисяч сімсот вісім) грн. 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у місті Сумах на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвентум Україна" 10780 (десять тисяч сімсот вісімдесят) грн. 60 коп. в рахунок відшкодування судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) Л.М. Опімах

Повний текст постанови складений 01 червня 2016 року.

З оригіналом згідно

Суддя Л.М. Опімах