Справа № 755/7214/16-а
Суддя: Гаврилова О. В.
Дата ухвалення: 2016-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., розглянувши в порядку скороченого провадження матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач 27.04.2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання дій протиправними, відшкодування шкоди, в якому просить: визнати неправомірними дії відповідача Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва щодо відмови позивачу у виплаті призначеної пенсії за віком; стягнути з Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва на користь позивача 29824,59грн. пенсії за віком за період з 25.01.2016 року по 25.04.2016 року та судові витрати; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва проводити виплати призначеної позивачу пенсії за віком з 25.04.2016 року відповідно до чинного законодавства.

Заявлені вимоги вмотивовані тим, що 24.01.2016 року йому виповнилося 60 років, тому, використовуючи своє право на призначення пенсії за віком, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії. Пенсія в розмірі 9941,53грн. була нарахована з 25.01.2016 року як працюючому пенсіонеру на посаді, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», при загальному стажі роботи 43 роки 10 місяців 4 дні (станом на 31.12.2015 року), з урахуванням індивідуальних відомостей про застраховану особу з 01.07.2000 року по 31.12.2015 року, та була заведена пенсійна справа. Однак, призначена і нарахована в розмірі 9941,53грн. пенсія позивачу, як працюючому судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, не виплачується, при цьому відповідач посилається на дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, яким тимчасово у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються, та 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24.12.2015 року № 911- VIII, яким продовжено особливий порядок виплат пенсії працюючим пенсіонерам на період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року. Разом з тим, відповідно до п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213-VIII, у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Такий закон Верховною Радою України як 01.06.2015 року так і на час звернення позивача з даним позовом до суду не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо пенсійного забезпечення, внаслідок чого пенсії за цим Законом не призначаються. Таким чином, у зв'язку із втратою права на призначення пенсії на умовах та в порядку, передбаченому Законом України «Про судоустрій і статус суддів», на думку позивача, відпали підстави до невиплати призначеної і нарахованої йому пенсії за віком, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.04.2016 року вирішено питання про розгляд справи в скороченому провадженні.

Ухвалою Дніпровського районного суду від 27.05.2016 року допущено процесуальне правонаступництво відповідача по справі - Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва його правонаступником Лівобережним об'єднанням управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в межах розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва про визнання дій протиправними та відшкодування шкоди.

Представником відповідача - Лівобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві направлені до суду заперечення на адміністративний позов, які долучено до матеріалів справи, в яких відповідач просить відмовити в задоволення позовних вимог в повному обсязі (а.с.25-26).

Вивчивши письмові матеріали справи та приймаючи до уваги заперечення відповідача проти позову, суд приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи та письмово підтверджено сторонами спірних правовідносин, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Лівобережному об'єднані управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що є правонаступником Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, та з 25.01.2016 року позивачу нарахована пенсія у розмірі 9941,53грн., як працюючому пенсіонеру на посаді, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», при загальному стажі роботи 43 роки 10 місяців 4 дні (станом на 31.12.2015 року), з урахуванням індивідуальних відомостей про застраховану особу з 01.07.2000 року по 31.12.2015 року.

На заяву ОСОБА_1 від 01.03.2016 року, листом від 14.03.2016 року №188/01/С-172, Управлінням Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, правонаступником якого є Лівобережне об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві, ОСОБА_1 відмовлено у поновленні виплати пенсії, оскільки останній обіймає посаду судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, тобто працює на спецпосаді, тому відповідно до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VIII, ОСОБА_1 не має права на отримання пенсії за віком, поновлення виплати пенсії можливе після надання документів, підтверджуючих звільнення позивача з посади судді.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ від 02.03.2015 (далі - Закон № 213- VІІІ), абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 викладено в такій редакції:

«Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до цієї статті або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», щомісячне довічне грошове утримання, призначене відповідно до цієї статті, не виплачується; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.».

Аналогічні зміни внесено до ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону №213-VІІІ порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Згідно п. 1 Прикінцевих положень Закону № 213-VІІІ цей Закон набирає чинності з 1 квітня 2015 року.

З 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911- VІІІ, яким продовжено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.

Частиною 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 (зі змінами, внесеними Законом № 911- VІІІ, що набрали чинності з 01.01.2016 р.) передбачено, що тимчасово, у період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про прокуратуру», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються; у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на інших посадах/роботах щомісячне довічне грошове утримання, розмір якого перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VІІІ передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/довічне грошове утримання призначаються, зокрема відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» .

При цьому, норма щодо тимчасового призупинення виплати пенсій не була скасована, зміни до ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не вносились.

Таким чином, законодавчо встановлено заборону виплати з 01.01.2016 р. пенсій, призначених відповідно до Закону №1058 особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі на посаді судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» .

Отже, позивач, продовжуючи працювати на посаді судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, є посадовою особою, на яку поширюється дія Закону України № 911-VІІІ від 24.12.2015 року в частині встановлення обмеження щодо отримання пенсії особами в період роботи на посаді судді. За таких обставин, враховуючи зміни в законодавстві, якими урегульовано відносини в сфері пенсійного забезпечення, з 01.01.2016р., виплата пенсії позивачу з 01.01.2016 року припинена правомірно, і законних підстав для поновлення її виплати немає.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та відшкодування шкоди є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (із змінами і доповненнями), ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 8-11, 17-19, 41, 69-71, 94, 100, 160-163, 167, 183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та відшкодування шкоди - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

С у д д я: