Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року м. Київ К/800/13989/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (суддя-доповідач), Кочан В.М., Пасічник С.С.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційні скарги Державної митної служби України, Львівської митниці на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2011р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2012р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної митної служби України, Львівської митниці про поновлення на публічній службі, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу Державної митної служби України від 29.08.2011р. №1821-к в частині припинення перебування його на державній службі в митних органах України з 29.08.2011р., поновлення на посаді в.о. начальника відділу митного оформлення №3 митного поста «Смільниця» Львівської області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2011р., яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2012р., позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України від 29.08.2011р. №1821-к в частині перебування позивача на державній службі в митних органах України.

Поновлено позивача на посаді в.о. начальника відділу митного оформлення №3 митного поста «Смільниця» Львівської області з 29.08.2011р.

Стягнуто з Львівської митниці заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 22914,63 грн.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодились відповідачі, подали касаційні скарги, в яких посилаються на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просять скасувати постановлені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу», крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі, зокрема, відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статтею 17 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 410 Митного кодексу України у митній службі України діє Дисциплінарний статут, який затверджується законом.

Так, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач перебував на службі в митних органах України з 16.06.2005р.

Наказом начальника Львівської митниці від 26.10.2010р. № 989-к позивач прийнятий на посаду виконуючого обов'язки начальника відділу митного оформлення № 3 митного поста «Смільниця» Львівської області, як такий, що був зарахований до кадрового резерву на дану посаду, і при цьому звільнений з посади старшого інспектора цього ж відділу.

Наказом голови Державної митної служби України від 29.08.2011р. № 1821-к «По особовому складу Львівської митниці» перебування позивача на державній службі припинено відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу».

Зазначений наказ було оголошено наказом т.в.о. начальника Львівської митниці від 29.08.2011р. № 735-к.

Підставою для прийняття зазначеного наказу стали висновки доповідної записки начальника служби з питань протидії корупції Департаменту боротьби з контрабандою, аналізу ризиків та протидії корупції про результати службової перевірки, проведеної на виконання наказу Державної митної служби України від 25.06.2011р., в ході якої, серед іншого, встановлено, що позивач, як керівник відділу митного оформлення, під час виконання службових обов'язків у пунктах пропуску не контролював дії підлеглих, що призвело до системних порушень статей 40, 42 Митного кодексу України.

Крім того, встановлено, що старший інспектор відділу митного оформлення № 3 м/п «Смільниця» ОСОБА_5, яка була підлеглою позивача, 23.06.2011р. здійснила митний контроль вантажного автомобіля «Фольксваген» державний номер НОМЕР_1, який переміщував товар у кількості, що підлягав оподаткуванню, під виглядом такого, що перетинав митний кордон України без вантажу.

З урахуванням встановлених обставин, комісія прийшла до висновку про порушення позивачем Присяги державного службовця та припинення перебування на державній службі в митних органах України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що оскаржуваний наказ Державної митної служби України прийнятий необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття, що свідчить про односторонність та поверхневість проведеної службової перевірки, в зв'язку з чим звільнення позивача з займаної посади на підставі пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України «Про державну службу» відбулося неправомірно.

Апеляційний суд, крім того, виходив з того, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21.12.2011р., визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України від 29.08.2011р. №1821-к в частині припинення перебування на державній службі в митних органах ОСОБА_5 та поновлення її на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення № 3 м/п «Смільниця».

Рішення суду в цій частині залишено без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2012р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.03.2016р.

Враховуючи викладене, апеляційний суд виходив з того, що оскільки при розгляді іншої справи встановлено необґрунтованість оскаржуваного наказу в частині неналежного виконання ОСОБА_5 своїх службових обов'язків та відповідно відсутність порушення нею статей 40, 42 Митного кодексу України, а тому порушення з боку позивача належного контролю за діями підлеглої та порушення Присяги державного службовця не вбачається.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи факт порушення позивачем присяги державного службовця свого підтвердження не знайшов, а тому суди обґрунтовано прийняли рішення про задоволення позову.

Відповідно до положень статті 569 Митного кодексу України правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».

Припинення державної служби на підставі п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про державну службу» (порушення присяги) є крайнім заходом відповідальності державного службовця, який виходить за межі дисциплінарної відповідальності, а тому, якщо підставою для припинення державної служби є порушення посадовою особою митної служби службової дисципліни, неможливість застосування за таке порушення до посадової особи заходів дисциплінарного впливу аж до звільнення з митного органу, повинно бути мотивовано.

Статтею 21 Дисциплінарного статуту митної служби України (далі - Статут) встановлено, що порушення службової дисципліни - протиправне, винне (умисне чи необережне) діяння (дія чи бездіяльність) посадової особи митної служби, тобто невиконання урочистого зобов'язання посадових осіб митної служби, зокрема невиконання або неналежне виконання нею своїх службових обов'язків, перевищення повноважень, порушення обмежень і заборон, установлених законодавством з питань проходження служби в митних органах, або вчинення інших дій які дискредитують не тільки посадову особу митної служби, а й митну службу України.

Згідно п. 1 ст. 22 Статуту до діянь, які є порушеннями службової дисципліни, зокрема, належать порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи, державної служби, а також наказів та розпоряджень безпосередніх та/або прямих керівників.

Застосування заходів дисциплінарного впливу до посадових осіб митної служби України чітко урегульовано розділом 4 Статуту, який визначає види дисциплінарних стягнень і порядок їх застосування, що має наслідком забезпечення належного захисту законних прав та інтересів працівників при вирішенні питань їх дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до підпункту 1 пункту 28 Статуту звільнення посадової особи митної служби може мати місце в разі порушення посадовою особою митної служби вимог законів та інших нормативно-правових актів України з питань митної справи, що призвело до заподіяння матеріальних збитків державі, територіальній громаді, юридичним чи фізичним особам.

Закон України «Про Дисциплінарний статут митної служби України» є спеціальним нормативним актом щодо врегулювання правовідносин, пов'язаних із застосування заохочень та дисциплінарних стягнень для посадових осіб митної служби, у тому числі їх звільнення.

Невиконання або неналежне виконання посадовою особою митної служби своїх службових обов'язків відповідно до статті 21 Закону України «Про Дисциплінарний статут митної служби України» є порушенням службової дисципліни, відповідальність за що передбачена саме цим Законом.

Припинення державної служби за порушення Присяги може застосовуватися тільки у крайніх випадках, коли дисциплінарний проступок містить ознаки саме такого порушення і заходи дисциплінарного стягнення є недостатніми чи попереднє їх вжиття не дало бажаного результату.

В матеріалах справи відсутня інформація про проведення відповідачами службового розслідування по факту неналежного виконання позивачем своїх службових обов'язків.

В наказі голови Державної митної служби України від 29.08.2011р. № 1821-к зазначено, що позивач під час здійснення службових повноважень не забезпечив належний контроль за діями підлеглих, що призвело до системних порушень статей 40, 42 Митного кодексу та Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пункті пропуску через державний кордон України». Разом з тим, кваліфікуючи дії позивача як порушення Присяги, відповідачем не наведено відповідні мотиви, за яких проступок позивача можна кваліфікувати саме як порушення Присяги, а не як дисциплінарне правопорушення.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Державної митної служби України та Львівської митниці залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2011р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2012р. у даній справі - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та строки, передбачені главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: В.М. Кочан

С.С. Пасічник