Справа № 810/811/16
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2016-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2016 року 810/811/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Київській області по відмові в погодженні проекту землеустрою щодо відведення та передачі в оренду на 49 років ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення фермерського господарства площею 62,4000 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області;

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Київській області по відмові в погодженні проекту землеустрою щодо відведення та передачі в оренду на 49 років ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення фермерського господарства площею 16,6000 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована на території Македонської сільської ради Миронівського району Київської області;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області погодити та затвердити проект землеустрою щодо відведення та передачі в оренду на 49 років ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення фермерського господарства площею 62,4000 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області погодити та затвердити проект землеустрою щодо відведення та передачі в оренду на 49 років ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення фермерського господарства площею 16,6000 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована на території Македонської сільської ради Миронівського району Київської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач безпідставно та в порушення вимог статті 186-1 Земельного кодексу України відмовив в погодженні проектів землеустрою. Зауважив, що ним було чотири рази подано до Головного управління Держгеокадастру у Київській області клопотання про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3, однак відповідачем з формальних підстав було відмовлено в затвердженні проектів землеустрою та повернуті позивачу для усунення порушень. Позивач наголошує на тому, що ним було виконано вимоги, встановлені чинним законодавством, стосовно оформлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а тому вважає, що такі дії відповідача порушують його права у сфері землекористування.

Відповідач будь-яких письмових пояснень або заперечень проти позову до суду не надав.

У судове засідання, призначене на 20.05.2016, з'явився представник позивача та до початку розгляду справи звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутністю в порядку письмового провадження.

Відповідач, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника до судового засідання не забезпечив, із клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідач був повідомлений про розгляд справи не пізніш як за три дні до судового засідання, як визначено ч. 3 ст. 35 КАС України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, та суд вважає, що у відповідача було достатньо часу для підготовки та надання до суду доказів по справі.

Згідно ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відтак, неможливість прибуття у судове засідання представника відповідача не є підставою для відкладення розгляду справи.

Частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, а також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, наказами Головного управління Держземагентства у Київській області від 16.12.2014 №10-13772/15-14-сг та №10-13767/15-14-сг "Про надання дозволу на розроблення документації з землеустрою" гр. ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності площею 62,4000 га, яка розташована на території Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області, та площею 16,6000 га, яка розташована на території Македонської сільської ради Миронівського району Київської області.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 за замовленням позивача та на виконання вказаних наказів були виготовлені:

- проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства площею 62,4000 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області;

- проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства площею 16,6000 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована на території Македонської сільської ради Миронівського району Київської області.

20 лютого 2015 року начальником Відділу Держземагентства у Миронівському районі Київської області складено висновок №24 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства на території Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області, згідно з яким погоджено даний проект та визнано за можливе відведення земельної ділянки в оренду.

20 лютого 2015 року начальником Відділу Держземагентства у Миронівському районі Київської області складено висновок №28 про погодження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства на території Македонської сільської ради Миронівського району Київської області, згідно з яким погоджено даний проект та визнано за можливе відведення земельної ділянки в оренду.

В лютому 2015 року позивач звернувся до Головного управління Держземагентства у Київській області із заявами про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства з кадастровими номерами НОМЕР_2, яка розташована на території Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області, та НОМЕР_3, яка розташована на території Македонської сільської ради Миронівського району Київської області.

Головним управлінням Держземагентства у Київській області листами від 02.03.2015 №31-10-0.3-2418/0/17-15-сг та №31-10-0.3-2419/0/17-15-сг було повідомлено позивачу про те, що подані на затвердження проекти землеустрою містять зауваження, а саме:

- відсутня позначка кадастрового реєстратора відділу Держземагентства у Миронівському районі Київської області щодо внесення та перевірки електронного документа до Державного земельного кадастру на матеріалах документації із землеустрою та оцінки земель, що містять графічне зображення об'єктів Державного земельного кадастру, аркушах відомостей про координати поворотних точок їх меж, частин, обмежень, угідь (п. 75 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051);

- кадастровий план не відповідає вимогам ст. 34 Закону України "Про державний земельний кадастр" (відсутні таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки);

- акт про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, та меж обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків не відповідає вимогам Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 №376.

У вказаних листах Головним управлінням Держземагентства у Київській області було також зазначено, що питання стосовно затвердження проектів землеустрою буде повторно розглянуто після усунення вищезазначених зауважень.

В квітні 2015 року позивач повторно звернувся до Головного управління Держземагентства у Київській області із клопотаннями про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3.

За результатами розгляду вказаних клопотань Головне управління Держземагентства у Київській області листами від 10.04.2015 №31-10-0.3-4199/0/17-15-сг та №31-10-0.3-4201/0/17-15-сг рекомендувало позивачу долучити до розроблених проектів землеустрою витяги із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок та проекти договорів оренди земельних ділянок у відповідності з вимогами закону України "Про оренду землі".

04 червня 2015 року позивач втретє звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Київській області із клопотаннями про затвердження вказаних проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду.

За результатами розгляду клопотань від 04.06.2015 Головне управління Держгеокадастру у Київській області листами від 09.07.2015 №31-10-0.3-1782/0/38-15-СГ та №31-10-0.3-1781/0/38-15-СГ повідомило позивача про те, що подані на затвердження проекти землеустрою містять зауваження, а саме:

- позначка на титульному аркуші та на кадастровому плані документації із землеустрою не засвідчена особистою печаткою кадастрового реєстратора відділу Держземагентства у Миронівському районі Київської області (п. 75 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051);

- акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання не погоджено із суміжними землевласниками/землекористувачами відповідно до вимог Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 №376, та ст. 198 Земельного кодексу України.

У листі від 09.07.2015 №31-10-0.3-1782/0/38-15-СГ щодо земельної ділянки площею 62,4000 га, кадастровий номер НОМЕР_2, Головне управління Держгеокадастру у Київській області також зазначило, що поданий витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.02.2015 №НВ015 містить суперечливі відомості в частині визначення форми власності земельної ділянки. При цьому у відомостях про державну реєстрацію земельної ділянки зазначено вид документації із землеустрою, а саме технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), який не відповідає виду розробленої документації.

У вказаних листах Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області було також зазначено, що питання стосовно затвердження проектів землеустрою буде повторно розглянуто після усунення вищезазначених зауважень.

У вересні 2015 року Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області було вчетверте розглянуто клопотання позивача про затвердження вказаних проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду.

За результатами розгляду вказаних клопотань відповідач листами від 08.09.2015 №31-10-7777.32-5216/0/38-15-СГ та №31-10-7777.32-5215/0/38-15-СГ повідомив позивача про те, що подані на затвердження проекти землеустрою містять зауваження, а саме:

- кадастровий план не відповідає вимогам ст. 34 Закону України "Про державний земельний кадастр" (відсутні таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки);

- відсутні матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (ст.50 Закону України "Про землеустрій");

- відсутня позначка кадастрового реєстратора відділу Держземагентства у Миронівському районі Київської області щодо внесення та перевірки електронного документа до Державного земельного кадастру на матеріалах документації із землеустрою та оцінки земель, що містять графічне зображення об'єктів Державного земельного кадастру, аркушах відомостей про координати поворотних точок їх меж, частин, обмежень, угідь (п. 75 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051).

У листі від 08.09.2015 №31-10-7777.32-5216/0/38-15-СГ щодо земельної ділянки площею 62,4000 га, Головне управління Держгеокадастру у Київській області також зазначило, що акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання не погоджено із суміжними землевласниками/землекористувачами відповідно до вимог Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 №376, та ст. 198 Земельного кодексу України.

Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області також було зазначено, що питання стосовно затвердження проектів землеустрою буде повторно розглянуто після усунення вищезазначених зауважень.

Однак, не погоджуючись із такими висновками відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частинами шостою та десятою статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Частинами тринадцятою вказаної статті Земельного кодексу України встановлено, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 123 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини першої статті 1861 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Частиною четвертою статті 1861 Земельного кодексу України передбачено, що розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

При цьому суд звертає увагу, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Вичерпний перелік вимог до проектної документації землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначено в статті 50 Закону України "Про землеустрій".

Так, відповідно до вказаної норми проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають:

- завдання на розроблення проекту землеустрою;

- пояснювальну записку;

- копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності);

- рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом);

- письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду;

- довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями;

- матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки);

- відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

- копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об'єктів);

- розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом);

- розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом);

- акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки);

- акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки);

- перелік обмежень у використанні земельних ділянок;

- викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

- кадастровий план земельної ділянки;

- матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки);

- матеріали погодження проекту землеустрою.

При цьому, відповідно до частини 7 статті 1861 Земельного кодексу України органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати:

- додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій";

- надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями;

- проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Крім того, згідно з частиною 8 статті 1861 Земельного кодексу України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Як вже було зазначено судом, мотивуючи свою відмову у затвердженні проекту землеустрою відповідачем у листах від 02.03.2015 №31-10-0.3-2418/0/17-15-сг та №31-10-0.3-2419/0/17-15-сг були вказані наступні недоліки:

1. відсутня позначка кадастрового реєстратора відділу Держземагентства у Миронівському районі Київської області щодо внесення та перевірки електронного документа до Державного земельного кадастру на матеріалах документації із землеустрою та оцінки земель, що містять графічне зображення об'єктів Державного земельного кадастру, аркушах відомостей про координати поворотних точок їх меж, частин, обмежень, угідь (п. 75 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051);

2. кадастровий план не відповідає вимогам ст. 34 Закону України "Про державний земельний кадастр" (відсутні таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки);

3. акт про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, та меж обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків не відповідає вимогам Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 №376.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем з метою усунення зазначених у листах від 02.03.2015 недоліків, в квітні 2015 року позивач повторно звернувся до Головного управління Держземагентства у Київській області із клопотаннями про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3.

Водночас, розглянувши вказані клопотання позивача та додані до нього документи, Головне управління Держземагентства у Київській області листами від 10.04.2015 №31-10-0.3-4199/0/17-15-сг та №31-10-0.3-4201/0/17-15-сг було рекомендовано позивачу долучити до розроблених проектів землеустрою витяги із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок та проекти договорів оренди земельних ділянок у відповідності з вимогами закону України "Про оренду землі".

В червні 2015 року позивачем втретє подано до Головного управління Держземагентства у Київській області клопотання про затвердження вказаних проектів землеустрою.

Разом з тим, розглянувши клопотання позивача від 04.06.2015, Головне управління Держгеокадастру у Київській області листами від 09.07.2015 №31-10-0.3-1782/0/38-15-СГ та №31-10-0.3-1781/0/38-15-СГ було повідомлено ОСОБА_1 про відмову в затвердженні проекту землеустрою з таких підстав:

1. позначка на титульному аркуші та на кадастровому плані документації із землеустрою не засвідчена особистою печаткою кадастрового реєстратора відділу Держземагентства у Миронівському районі Київської області (п. 75 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051);

2. акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання не погоджено із суміжними землевласниками/землекористувачами відповідно до вимог Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 №376, та ст. 198 Земельного кодексу України.

У листі від 09.07.2015 №31-10-0.3-1782/0/38-15-СГ щодо земельної ділянки площею 62,4000 га, кадастровий номер НОМЕР_2, Головне управління Держгеокадастру у Київській області також зазначило, що поданий витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.02.2015 №НВ015 містить суперечливі відомості в частині визначення форми власності земельної ділянки. При цьому у відомостях про державну реєстрацію земельної ділянки зазначено вид документації із землеустрою, а саме технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), який не відповідає виду розробленої документації.

У вересні 2015 року Головне управління Держгеокадастру у Київській області вчетверте розглянуто клопотання позивача про затвердження вказаних проектів землеустрою.

Водночас, відповідач листами від 08.09.2015 №31-10-7777.32-5216/0/38-15-СГ та №31-10-7777.32-5215/0/38-15-СГ було повідомлено позивача про те, що подані на затвердження проекти землеустрою містять зауваження, а саме:

1. кадастровий план не відповідає вимогам ст. 34 Закону України "Про державний земельний кадастр" (відсутні таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки);

2. відсутні матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (ст.50 Закону України "Про землеустрій");

3. відсутня позначка кадастрового реєстратора відділу Держземагентства у Миронівському районі Київської області щодо внесення та перевірки електронного документа до Державного земельного кадастру на матеріалах документації із землеустрою та оцінки земель, що містять графічне зображення об'єктів Державного земельного кадастру, аркушах відомостей про координати поворотних точок їх меж, частин, обмежень, угідь (п. 75 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051).

У листі від 08.09.2015 №31-10-7777.32-5216/0/38-15-СГ щодо земельної ділянки площею 62,4000 га, Головне управління Держгеокадастру у Київській області також зазначило, що акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання не погоджено із суміжними землевласниками/землекористувачами відповідно до вимог Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18.05.2010 №376, та ст. 198 Земельного кодексу України.

Також, у вказаних листах ГУ Держгеокадастру у Київській області повідомило позивача про те, що питання стосовно затвердження документації із землеустрою буде повторно розглянуто після усунення вищезазначених зауважень.

Отже, з аналізу наведеного вбачається, що відмовляючи у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3, ГУ Держгеокадастру у Київській області кожного разу вказувало на нові невідповідності (недоліки) проектної документації вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Проте, суд звертає увагу, що чинним законодавством передбачено право відповідного органу відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Водночас, відповідачем не було дотримано вказаних вимог законодавства та безпідставно вказано позивачу на наявність інших недоліків, ніж було зазначено у первинних відмовах.

Як вже зазначалось судом, перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпним.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

З приводу доводів відповідача про те, що кадастровий план не відповідає вимогам ст.34 Закону України "Про державний земельний кадастр" (відсутні таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки), суд зазначає про таке.

Так, відповідно до ст. 34 Закону України "Про Державний земельний кадастр" на кадастровому плані земельної ділянки відображаються: площа земельної ділянки; зовнішні межі земельної ділянки (із зазначенням суміжних земельних ділянок, їх власників, користувачів суміжних земельних ділянок державної чи комунальної власності); координати поворотних точок земельної ділянки; лінійні проміри між поворотними точками меж земельної ділянки; кадастровий номер земельної ділянки; кадастрові номери суміжних земельних ділянок (за наявності); межі земельних угідь; межі частин земельних ділянок, на які поширюється дія обмежень у використанні земельних ділянок, права суборенди, сервітуту; контури об'єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці.

Таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки, переліку земельних угідь, їх площ, відомостей про цільове призначення земельної ділянки та розробника документації із землеустрою на земельну ділянку є невід'ємною частиною кадастрового плану земельної ділянки.

Кадастровий план земельної ділянки складається при формуванні земельної ділянки у паперовій та електронній (цифровій) формі.

Зі змісту кадастрових планів земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3, доданих до проектів землеустрою позивача, вбачається, що вони містять таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки у вигляді відомостей вирахування дирекційних і внутрішніх кутів, відстаней між точками повороту меж з контролем, координат та площі землекористування, які засвідчені підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника.

Отже, кадастрові плани вказаних земельних ділянок містять всі відомості, передбачені приписами ст. 34 Закону України "Про Державний земельний кадастр".

Відносно доводів відповідача про відсутність у проектах землеустрою матеріалів геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (ст. 50 Закону України "Про землеустрій"), суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 позивачем були надані наступні документи, а саме: клопотання замовника; завдання на виконання робіт; вихідну земельно-кадастрову інформацію; пояснювальні записки; накази ГУ Держземагентства у Київській області про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою; схеми розміщення земельних ділянок, що відводяться в оренду; кадастрові плани земельних ділянок; відомості вирахування дирекційних і внутрішніх кутів, відстаней між точками повороту меж з контролем, координат та площі землекористування; проекти (плани) відведення земельних ділянок; схеми розміщення земельних ділянок, що відводяться в оренду; креслення (схеми) перенесення меж земельних ділянок (землекористувань) в натуру, за рахунок яких відводяться земельні ділянки в оренду; акти прийомки-передачі межових знаків на зберігання; списки межових знаків, переданих на зберігання; акти про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельні ділянки, та меж обмежень на використання земельних ділянок; абриси меж земельних ділянок; висновки Відділу Держземагентстсва у Миронівському районі Київської області про наявні обмеження на використання земельних ділянок; висновки Відділу Держземагентстсва у Миронівському районі Київської області про погодження проектів землеустрою; довідки про опис фізичних характеристик земельних ділянок, передбачених до надання в оренду; витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, копію кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника.

Таким чином, у проектах землеустрою надані матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування.

Щодо відсутності позначки кадастрового реєстратора відділу Держземагентства у Миронівському районі Київської області щодо внесення та перевірки електронного документа до Державного земельного кадастру на матеріалах документації із землеустрою та оцінки земель, що містять графічне зображення об'єктів Державного земельного кадастру, аркушах відомостей про координати поворотних точок їх меж, частин, обмежень, угідь (п. 75 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051), як підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Пунктом 111 Порядку №1051 встановлено, що державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: 1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; 2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій:

- здійснює державну реєстрацію земельної ділянки:

- за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці;

- відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки);

- робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до підпункту 2 пункту 75 цього Порядку;

- надає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відомості, зазначені у підпункті 1 пункту 197 цього Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування;

- приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-85 цього Порядку в разі:

- невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам законодавства;

- розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини;

- розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

- подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Згідно пункту 75 Порядку №1051 у разі відповідності поданих документів, зазначених у пункті 69 цього Порядку, вимогам, зазначеним у пункті 67 цього Порядку, та електронного документа вимогам, зазначеним у пункті 74 цього Порядку, Державний кадастровий реєстратор: робить на титульному аркуші документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалах документації із землеустрою та оцінки земель, що містять графічне зображення об'єктів Державного земельного кадастру, аркушах відомостей про координати поворотних точок їх меж, частин, обмежень, угідь позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру за формою згідно з додатком 15; присвоює за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру земельній ділянці, що реєструється, кадастровий номер та у випадках, зазначених у пунктах 107-161 цього Порядку, відкриває Поземельну книгу (вносить відповідні записи до неї).

На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки державний кадастровий реєстратор на безоплатній основі надає витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

При цьому, державний кадастровий реєстратор може приймати рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки в разі: невідповідності поданих документів вимогам законодавства; розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів не в повному обсязі.

У таких випадках державний кадастровий реєстратор не пізніше наступного робочого дня з моменту прийняття рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру видає або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення заявникові таке рішення.

Як вбачається з проектів землеустрою, державним кадастровим реєстратором на титульних аркушах документації із землеустрою та на кадастрових планах проставлено позначки про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру.

Крім того, державним кадастровим реєстратором видано позивачі витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 19.02.2015 №НВ-015 та від 19.02.2015 №НВ-2015, які також були доручення до проектів землеустрою.

В той же час, судом встановлено, що державним кадастровим реєстратором не зроблено на аркушах відомостей про координати поворотних точок їх меж, частин, обмежень, угідь проектів землеустрою позначки про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру за формою згідно з додатком 15.

Отже, державний кадастровий реєстратор, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, не вчинив визначених чинним законодавством обов'язкових дій, передбачених пунктом 75 Порядку №1051. Проте, даний факт не ставить під сумнів дії державного кадастрового реєстратора щодо перевірки електронного документа та внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

З приводу зазначення у листі від 08.09.2015 №31-10-7777.32-5216/0/38-15-СГ щодо земельної ділянки площею 62,4000 га про те, що акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання не погоджено із суміжними землевласниками/землекористувачами, то суд звертає увагу на те, що вказаний акт містить підписи представника землевласника, інженера-землевпорядника, представників суміжних землевласників (землекористувачів), начальника Відділу Держземагентстсва у Миронівському районі Київської області та в.о. сільського голови.

Таким чином, мотиви вчиненої відповідачем відмови у погодженні проектів землеустрою є недоведеними та недостатньо обґрунтованими.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині щодо визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Київській області по відмові в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства площею 62,4000 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області, та по відмові в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства площею 16,6000 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована на території Македонської сільської ради Миронівського району Київської області.

Відносно вимоги позивача про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Київській області погодити та затвердити проекту землеустрою на земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось, рішення про затвердження проекту землеустрою або відмова в його затвердженні належать до виключної компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування та приймаються зазначеними органами самостійно.

Крім того, втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об'єднань у діяльність територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, пов'язану з погодженням проектів землеустрою, забороняється.

Отже, суд констатує, що прийняття рішення про погодження проекту землеустрою або про відмову в такому погодженні приймається безпосередньо органом державної влади та є виключно дискреційними повноваженнями Головного управління Держгеокадастру у Київській області.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Крім того, суд звертає увагу, що завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого розгляду адміністративних справ.

Таким чином, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Отже, вимога позивача про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Київській області погодити та затвердити проекту землеустрою на земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 задоволенню не підлягають.

У свою чергу, належним способом захисту порушеного права є зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Київській області повторно розглянути проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства площею 62,4000 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області, та щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства площею 16,6000 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована на території Македонської сільської ради Миронівського району Київської області, з урахуванням викладених у даному рішенні висновків, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне на підставі частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд звертає увагу, що згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір. Доказів понесення інших судових витрат позивач суду не надав. Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 69-71, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Київській області по відмові в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства площею 62,4000 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Київській області по відмові в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства площею 16,6000 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована на території Македонської сільської ради Миронівського району Київської області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області повторно розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства площею 62,4000 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області та прийняти відповідне рішення з урахуванням викладених у даному рішенні висновків.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Київській області повторно розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства площею 16,6000 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка розташована на території Македонської сільської ради Миронівського району Київської області та прийняти відповідне рішення з урахуванням викладених у даному рішенні висновків.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати у сумі 2204 (дві тисячі двісті чотири) грн. 81 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Київській області (ідентифікаційний код 39817550).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.