Справа № 816/370/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року 17:24м. ПолтаваСправа № 816/370/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання - Петренко О.В.,

представника відповідача - Мироненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Прокурора Полтавської області Попова Сергія Юрійовича про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

23 березня 2016 року ОСОБА_2 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Прокурора Полтавської області Попова Сергія Юрійовича (надалі по тексту - Прокурор Полтавської області), відповідно до якої просив:

І. визнати порушеними права людини гарантовані ст.ст. 3, 4 п.1, 6 п.1, 10, 13 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.2 п.1 Протоколу №4 до Європейської Конвенції сім'ї учасника бойових дій, колишнього радянського офіцера ОСОБА_2 (ОСОБА_3 - дружини, ОСОБА_4 - дочки /1978р.н./, ОСОБА_5 - дочки /1983р.н/, ОСОБА_6 - внучки /2004 р.н./), зокрема, в наслідок відмови в реалізації житлових прав гарантованих чинним законодавством України:

A) як сім'ї військовослужбовця запасу, звільненого у запас по скороченню Збройних Сил, яка згідно ст. 43 Житлового Кодексу, п.п. 45, 39 «Правил квартирного обліку», яка «користується перевагою у строках одержання житлових приміщень» - «не пізніше, ніж у тримісячний строк з дня прибуття до місця проживання, обраного з урахуванням існуючого порядку прописки»:

Рішенням Октябрського райсуду м. Полтави від 17.09.1999, ухвалою судової колегії в цивільних справах Полтавського облсуда від 14.10.1999, рішенням голови Полтавського облсуду В.І.Оніщенко, рішенням судді Верховного Суду України І.Л.Самсіним від 08.09.2000 №7655с99, Голови Верховного Суду України В.Ф.Бойко від 11.10.2000 №7655с99, рішенням від 24.02.2000 №08/41-2000 заступника прокурора Полтавської області О.В.Закорецьким, рішенням від 11.08.2000 №08/41-00 В.О. прокурора Полтавської області О.В. Закорецьким, рішенням від 09.08.2000 №08/41-00 заступником прокурора області О.В. Канарчуком, рішенням від 12.02.2001 №8-14937-00 заступником Генерального прокурора України В.Кудрявцевим, за позовом ОСОБА_2, до : Міністерства Оборони України; Полтавської облдержадміністрації; Виконкому Полтавської міської ради.

Б) як сім'ї учасника бойових дій, згідно черги в «пільговій» черзі учасників війни, в відповідності з вимогами ст. 43 Житлового Кодексу України, п.п. 44, 38 «Правил квартирного обліку» з 28.03.2008 згідно рішення від 28.03.2008 №Б01-16-09/230 начальника відділу обліку та розподілу житла Полтавського міськвиконкому в відповідності до рішення Октябрського райсуду м. Полтави від 17.09.1999.

В) Рішенням громадської комісії з житлових питань при Полтавському міськвиконкомі від 26.10.2001, Протокол №13 пункт 21, реалізувати житлові права сім'я ОСОБА_2 згідно ст.ст. 32, 50 ЖК України, в відповідності з якими сім'я ОСОБА_2 з 26 травня 2001 року має право на отримання трьох однокімнатних квартир: ОСОБА_2, ОСОБА_3 - однокімнатної квартири; ОСОБА_4 - однокімнатної квартири; ОСОБА_5, ОСОБА_6 - однокімнатної квартири;

II. Визнати сім'ю ОСОБА_2 жертвою злочину геноциду, який здійснюється Україною по відношенню до колишніх радянських офіцерів, звільнених у запас або відставку в період з 1990 року по 03.02.1995 рік, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, в органах місцевого самоврядування, зокрема в питанні реалізації їх житлових прав в наслідок:

А) Створення Полтавським міськвиконкомом і збереження на протязі 25 років Кабінетом Міністрів України «пільгової черги» із числа сімей військовослужбовців запасу і відставки, які згідно ст. 43 Житлового Кодексу, п.п. 45, 39 «Правил квартирного обліку», «користується перевагою у строках одержання житлових приміщень» - «не пізніше, ніж у тримісячний строк з дня прибуття до місця проживання, обраного з урахуванням існуючого порядку прописки», черга на отримання житла в якій не наступить до смерті заявника.

Б) Визнання законними дії Кабінету Міністрів України по створення пільгової черги із числа військовослужбовців звільнених у запас або відставку, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, в органах місцевого самоврядування, рішенням Октябрського райсуду м. Полтави від 17.09.1999, ухвалою судової колегії в цивільних справах Полтавського облсуда від 14.10.1999, рішенням голови Полтавського облсуду В.І.Оніщенко, рішенням судці Верховного Суду України І.Л.Самсіним від 08.09.2000 №7655с99, Голови Верховного Суду України В.Ф.Бойко від 11.10.2000 №7655с99/, рішенням від 24.02.2000 №08/41-2000 заступника прокурора Полтавської області О.В.Закорецьким, рішенням від 11.08.2000 №08/41-00 В.О. прокурора Полтавської області О.В. Закорецьким, рішенням від 09.08.2000 №08/41-00 заступником прокурора області О.В. Канарчуком, рішенням від 12.02.2001 №8-14937-00 заступником Генерального прокурора України В.Кудрявцевим, за позовом ОСОБА_2, до : Міністерства Оборони України; Полтавської облдержадміністрації; Виконкому Полтавської міської ради.

В) Відмови рішенням Голови Вищої ради Юстиції В.М.Колесниченко від 28.04.2010 №КО-643-2500/0/9-10 в притягненні до кримінальної відповідальності: Голову Верховного Суду України В.В.Онопенко; Заступника Голови Верховного Суду України А.Г.Ярему; Заступника Голови судової палати в цивільних справах Верховного Суду України М.В.Патрюк; Заступника Генерального прокурора України В.Кудрявцева; Заступника Генерального прокурора України О.Колінько; Заступника Генерального прокурора України Т.Корнякову, за злочин геноцида, який здійснюється Верховним Судом України з 08.09.2000, а Генеральною прокуратурою України з 12.02.2001 по відношенню до пенсіонерів Збройних Сил, військовослужбовців звільнених у запас або відставку в період з 1990 року по 03.02.1995 рік.

Г) Відмови реалізувати право учасника бойових дій ОСОБА_2 на безоплатну первинну і вторинну правову допомогу гарантовану Законом України «Про безоплатну правову допомогу» в наслідок:

а) Відмови директора Другого полтавського місцевого Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги наказом №29 від 22.09.2015 надати безоплатну вторинну правову допомогу згідно Заяви ОСОБА_2 від 16.08.2015: «надати мені безоплатну правову допомогу, що передбачає: надання мені адвоката для представництва моїх інтересів в: Київському окружному адміністративному суді; Київському апеляційному адміністративному суді; Європейському Суді з Прав Людини, при реалізації моїх житлових прав Кабінетом Міністрів України, Полтавською обласною державною адміністрацією і Полтавським міськвиконкомом згідно чинного законодавства України і рішення Октябрського райсуду м. Полтави від 17 вересня 1999 року.»

б) Відмови Міністра юстиції України П.Петренко надати сім'ї ОСОБА_2 первинну правову допомогу, зокрема: «Проінформувати письмово, який на сьогодні законодавчо врегульований порядок забезпечення житлом сімей військовослужбовців звільнених у запас або відставку в період з 1990 року по 03.02.1995 рік, які знаходяться на квартобліку при місцевих державних адміністраціях та виконавчих органах рад? Хто повинен здійснювати реалізацію житлових прав цієї категорії громадян України?»;

в) Відмови судді Полтавського окружного адміністративного суду Гіглави Ольги Василовної реалізувати право сім'ї ОСОБА_2 на безоплатну правову допомогу при розгляді справи №816/52/15-а за позовом сім'ї ОСОБА_2 до: Головного управління юстиції у Полтавській області начальник ГУ юстиції у Полтавській області Пашко Ірина Станіславовна; Полтавського обласного Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги директор Полтавського обласного Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги Дзюбенко Олександр Леонідович: ухвалою про залишення позовної заяви без руху від 15 січня 2015 року; ухвалою про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви від 21 травня 2015 року; ухвалою про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви від 15 червня 2015 року; недійсною ухвалою про повернення позовної заяви від 06 липня 2015 року;

Спільно з діями судді Харківського апеляційного адміністративного суду Кононенко Зої Олексіївної при розгляді справи №816/52/15-а: ухвалою від 20 лютого 2015 року; ухвалою від 06 квітня 2015 року; ухвалою від 27 лютого 2015 року,

Спільно з діями суддів Вищого адміністративного суду України при розгляді справи №816/52/15-а:

ОСОБА_20 ухвалою від 06 березня 2015 року, справа №К/800/10228/15;

ОСОБА_21 ухвалою від 22 квітня 2015 року, справа №К/800/18042/15;

ОСОБА_22 ухвалою від 14 травня 2015 року, ухвалою від 10 липня 2015 року, справа №К/800/21612/15.

г) Відмови:

- Ухвалою від 11 листопада 2015 року судді Київського окружного адміністративного суду Панової Г.В.;

- Ухвалою від 20 січня 2016 року, судова справа №810/5359/15, Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Головуючого: БєловоїЛ.В., Суддів: Гром Л.М., Міщука М.С.

- Ухвалою від 09 лютого 2016 року, справа №К/800/3031/16, судді Вищого адміністративного суду України Ситникова О.Ф.: при розгляді судової справи №810/5359/15 за адміністративним позовом сім'ї ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, міністра юстиції України, Члена Вищої ради юстиції Петренко Павла Дмитровича реалізувати право сім'ї ОСОБА_2 на розгляд судової справи по реалізації прав сім'ї учасника бойових дій ОСОБА_2 на безоплатну первинну і вторинну правову допомогу Міністерством юстиції України згідно чинного законодавства України Окружним адміністративним судом м. Києва.

III. Зобов'язати прокурора Полтавської області Попова Сергія Юрійовича згідно повноважень наданих ст.121 Конституції України, ст.ст. 11, 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р.№1627-VІІ представлять інтереси сім'ї учасника бойових дій ОСОБА_2 при реалізації житлових прав і порушених загальновизнаних прав людини і громадянина в судах України.

В ході судового розгляду судом оголошено вступну та резолютивну частину ухвали, відповідно до якої провадження за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Прокурора Полтавської області Попова Сергія Юрійовича про визнання порушеними прав, в реалізації житлових прав, встановлення факту, зобов'язання вчинити дії - закрити в частині вимог, відповідно до яких ОСОБА_2 просив:

"І. визнати порушеними права людини гарантовані ст.ст. 3, 4 п.1, 6 п.1, 10, 13 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.2 п.1 Протоколу №4 до Європейської Конвенції сім'ї учасника бойових дій, колишнього радянського офіцера ОСОБА_2 (ОСОБА_3 - дружини, ОСОБА_4 - дочки /1978р.н./, ОСОБА_5 - дочки /1983р.н/, ОСОБА_6 - внучки /2004 р.н./), зокрема, в наслідок відмови в реалізації житлових прав гарантованих чинним законодавством України:

A) як сім'ї військовослужбовця запасу, звільненого у запас по скороченню Збройних Сил, яка згідно ст. 43 Житлового Кодексу, п.п. 45, 39 "Правил квартирного обліку", яка "користується перевагою у строках одержання житлових приміщень" - "не пізніше, ніж у тримісячний строк з дня прибуття до місця проживання, обраного з урахуванням існуючого порядку прописки":

Рішенням Октябрського райсуду м. Полтави від 17.09.1999, ухвалою судової колегії в цивільних справах Полтавського облсуда від 14.10.1999, рішенням голови Полтавського облсуду В.І.Оніщенко, рішенням судді Верховного Суду України І.Л.Самсіним від 08.09.2000 №7655с99, Голови Верховного Суду України В.Ф.Бойко від 11.10.2000 №7655с99, рішенням від 24.02.2000 №08/41-2000 заступника прокурора Полтавської області О.В.Закорецьким, рішенням від 11.08.2000 №08/41-00 В.О. прокурора Полтавської області О.В. Закорецьким, рішенням від 09.08.2000 №08/41-00 заступником прокурора області О.В. Канарчуком, рішенням від 12.02.2001 №8-14937-00 заступником Генерального прокурора України В.Кудрявцевим, за позовом ОСОБА_2, до : Міністерства Оборони України; Полтавської облдержадміністрації; Виконкому Полтавської міської ради.

Б) як сім'ї учасника бойових дій, згідно черги в "пільговій" черзі учасників війни, в відповідності з вимогами ст. 43 Житлового Кодексу України, п.п. 44, 38 "Правил квартирного обліку" з 28.03.2008 згідно рішення від 28.03.2008 №Б01-16-09/230 начальника відділу обліку та розподілу житла Полтавського міськвиконкому в відповідності до рішення Октябрського райсуду м. Полтави від 17.09.1999.

В) Рішенням громадської комісії з житлових питань при Полтавському міськвиконкомі від 26.10.2001, Протокол №13 пункт 21, реалізувати житлові права сім'я ОСОБА_2 згідно ст.ст. 32, 50 ЖК України, в відповідності з якими сім'я ОСОБА_2 з 26 травня 2001 року має право на отримання трьох однокімнатних квартир: ОСОБА_2, ОСОБА_3 - однокімнатної квартири; ОСОБА_4 - однокімнатної квартири; ОСОБА_5, ОСОБА_6 - однокімнатної квартири;

II. Визнати сім'ю ОСОБА_2 жертвою злочину геноциду, який здійснюється Україною по відношенню до колишніх радянських офіцерів, звільнених у запас або відставку в період з 1990 року по 03.02.1995 рік, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, в органах місцевого самоврядування, зокрема в питанні реалізації їх житлових прав в наслідок:

А) Створення Полтавським міськвиконкомом і збереження на протязі 25 років Кабінетом Міністрів України "пільгової черги" із числа сімей військовослужбовців запасу і відставки, які згідно ст. 43 Житлового Кодексу, п.п. 45, 39 "Правил квартирного обліку", "користується перевагою у строках одержання житлових приміщень" - "не пізніше, ніж у тримісячний строк з дня прибуття до місця проживання, обраного з урахуванням існуючого порядку прописки", черга на отримання житла в якій не наступить до смерті заявника.

Б) Визнання законними дії Кабінету Міністрів України по створення пільгової черги із числа військовослужбовців звільнених у запас або відставку, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, в органах місцевого самоврядування, рішенням Октябрського райсуду м. Полтави від 17.09.1999, ухвалою судової колегії в цивільних справах Полтавського облсуда від 14.10.1999, рішенням голови Полтавського облсуду В.І.Оніщенко, рішенням судці Верховного Суду України І.Л.Самсіним від 08.09.2000 №7655с99, Голови Верховного Суду України В.Ф.Бойко від 11.10.2000 №7655с99/, рішенням від 24.02.2000 №08/41-2000 заступника прокурора Полтавської області О.В.Закорецьким, рішенням від 11.08.2000 №08/41-00 В.О. прокурора Полтавської області О.В. Закорецьким, рішенням від 09.08.2000 №08/41-00 заступником прокурора області О.В. Канарчуком, рішенням від 12.02.2001 №8-14937-00 заступником Генерального прокурора України В.Кудрявцевим, за позовом ОСОБА_2, до : Міністерства Оборони України; Полтавської облдержадміністрації; Виконкому Полтавської міської ради.

В) Відмови рішенням Голови Вищої ради Юстиції В.М.Колесниченко від 28.04.2010 №КО-643-2500/0/9-10 в притягненні до кримінальної відповідальності: Голову Верховного Суду України В.В.Онопенко; Заступника Голови Верховного Суду України А.Г.Ярему; Заступника Голови судової палати в цивільних справах Верховного Суду України М.В.Патрюк; Заступника Генерального прокурора України В.Кудрявцева; Заступника Генерального прокурора України О.Колінько; Заступника Генерального прокурора України Т.Корнякову, за злочин геноцида, який здійснюється Верховним Судом України з 08.09.2000, а Генеральною прокуратурою України з 12.02.2001 по відношенню до пенсіонерів Збройних Сил, військовослужбовців звільнених у запас або відставку в період з 1990 року по 03.02.1995 рік.

Г) Відмови реалізувати право учасника бойових дій ОСОБА_2 на безоплатну первинну і вторинну правову допомогу гарантовану Законом України "Про безоплатну правову допомогу" в наслідок:

а) Відмови директора Другого полтавського місцевого Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги наказом №29 від 22.09.2015 надати безоплатну вторинну правову допомогу згідно Заяви ОСОБА_2 від 16.08.2015: "надати мені безоплатну правову допомогу, що передбачає: надання мені адвоката для представництва моїх інтересів в: Київському окружному адміністративному суді; Київському апеляційному адміністративному суді; Європейському Суді з Прав Людини, при реалізації моїх житлових прав Кабінетом Міністрів України, Полтавською обласною державною адміністрацією і Полтавським міськвиконкомом згідно чинного законодавства України і рішення Октябрського райсуду м. Полтави від 17 вересня 1999 року."

б) Відмови Міністра юстиції України П.Петренко надати сім'ї ОСОБА_2 первинну правову допомогу, зокрема: "Проінформувати письмово, який на сьогодні законодавчо врегульований порядок забезпечення житлом сімей військовослужбовців звільнених у запас або відставку в період з 1990 року по 03.02.1995 рік, які знаходяться на квартобліку при місцевих державних адміністраціях та виконавчих органах рад? Хто повинен здійснювати реалізацію житлових прав цієї категорії громадян України?";

в) Відмови судді Полтавського окружного адміністративного суду Гіглави Ольги Василовної реалізувати право сім'ї ОСОБА_2 на безоплатну правову допомогу при розгляді справи №816/52/15-а за позовом сім'ї ОСОБА_2 до: Головного управління юстиції у Полтавській області начальник ГУ юстиції у Полтавській області Пашко Ірина Станіславовна; Полтавського обласного Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги директор Полтавського обласного Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги Дзюбенко Олександр Леонідович: ухвалою про залишення позовної заяви без руху від 15 січня 2015 року; ухвалою про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви від 21 травня 2015 року; ухвалою про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви від 15 червня 2015 року; недійсною ухвалою про повернення позовної заяви від 06 липня 2015 року;

Спільно з діями судді Харківського апеляційного адміністративного суду Кононенко Зої Олексіївної при розгляді справи №816/52/15-а: ухвалою від 20 лютого 2015 року; ухвалою від 06 квітня 2015 року; ухвалою від 27 лютого 2015 року,

Спільно з діями суддів Вищого адміністративного суду України при розгляді справи №816/52/15-а:

ОСОБА_20 ухвалою від 06 березня 2015 року, справа №К/800/10228/15;

ОСОБА_21 ухвалою від 22 квітня 2015 року, справа №К/800/18042/15;

ОСОБА_22 ухвалою від 14 травня 2015 року, ухвалою від 10 липня 2015 року, справа №К/800/21612/15.

г) Відмови:

- Ухвалою від 11 листопада 2015 року судді Київського окружного адміністративного суду Панової Г.В.;

- Ухвалою від 20 січня 2016 року, судова справа №810/5359/15, Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Головуючого: Бєлової Л.В., Суддів: Гром Л.М., Міщука М.С.

- Ухвалою від 09 лютого 2016 року, справа №К/800/3031/16, судді Вищого адміністративного суду України Ситникова О.Ф.: при розгляді судової справи №810/5359/15 за адміністративним позовом сім'ї ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, міністра юстиції України, Члена Вищої ради юстиції Петренко Павла Дмитровича реалізувати право сім'ї ОСОБА_2 на розгляд судової справи по реалізації прав сім'ї учасника бойових дій ОСОБА_2 на безоплатну первинну і вторинну правову допомогу Міністерством юстиції України згідно чинного законодавства України Окружним адміністративним судом м. Києва".

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на відмови відповідача здійснювати представництво інтересів сім'ї учасника бойових дій ОСОБА_2 при реалізації житлових прав і порушених загальновизнаних прав людини і громадянина в судах України на підставі та в силу повноважень наданих ст.121 Конституції України, ст.ст. 11, 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р.№1627-VІІ, чим порушено права позивача та його сім'ї на отримання житла.

Позивач у судове засідання не з'явився, відповідно до позовної заяви просив справу розглядати без його участі в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі. В своїх запереченнях посилався на безпідставність вимог позивача, зауважуючи при цьому на відсутність підстав, визначених переліченими вище нормами діючого законодавства, представляти інтереси ОСОБА_2

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до позовної заяви та не заперечувалось відповідачем з 24 лютого 2000 року позивачем проінформовано прокуратуру Полтавської області щодо порушень на думку позивача його прав у реалізації права на житло, а також по факту злочину геноциду /порушення ст.3 Європейської Конвенції/, який здійснюється Україною по відношенню до колишніх радянських офіцерів, звільнених у запас або відставку в період з 1990 року по 03 лютого 1995 року, в тому числі тих, які знаходяться на квартирного обліку виконавчого комітету Полтавської міської ради та Полтавської обласної державної адміністрації, в тому числі сім'ї ОСОБА_2 з 1990 року до сьогодні, зокрема, в питанні реалізації їх житлових прав державою, шляхом створення і збереження на протязі 25 років так званої «пільгової черги» із числа колишніх радянських офіцерів звільнених у запас або відставку, в тому числі і учасників бойових дій, які знаходяться на квартирного обліку виконавчого комітету Полтавської міської ради та Полтавської обласної державної адміністрації з 11 липня 1990 року до сьогодні /а.с. 117-149, т.1/.

Також, позивач неодноразово направляв скарги на адресу Прокуратури Полтавської області, у відповідь на які відповідач та Прокуратура м. Полтави (якій направлялись такі звернення для організації їх розгляду) повідомляли ОСОБА_2 про відсутність підстав для представництва в сулі інтересів останнього та відсутність підстав для вжиття заходів прокурорського реагування, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено копії відповідних листів: № 08/41-200 від 24 лютого 2000 року, № 08/41-00 від 03 та 11 серпня 2000 року, № 68/24-01 від 17 липня 2001 року, № 07/24-01 від 16 січня 2002 року, № 07/1130-02 від 25 березня 2002 року, № 08/1-2715-03 від 10 липня 2003 року, № 08/1-2715/03 від 16 липня 2003 року, № 07/1-2715-03 від 02 квітня 2004 року, № 07/1-2715-03 від 14 жовтня 2004 року, № 07/1-2715-03 від 13 грудня 2004 року, № 07/1-2715-03 від 09 березня 2005 року, № 90/05 від 12 травня 2005 року, № 119-8762 вих. 14 від 03 листопада 2014 року, № 157-491-12 від 05 листопада 2014 року /а.с. 87-88, зворот 114, 115-125, т.1/.

Вказані відповіді містили в тому числі прохання надати документи для підтвердження підстав його представництва прокуратурою, ненадання яких унеможливлювало таке представництво в межах повноважень, встановлених діючим законодавством станом на момент таких звернень.

В той же час, суд звертає увагу, що у зверненнях позивача, наданих останнім до матеріалів справи наявні і інші вимоги до прокуратури, зокрема, вимоги щодо вчинення останньою заходів прокурорського реагування, здійснення перевірок установ та організацій у сфері житлових прав, представництва прокуратурою інтересів позивача у органах виконавчої служби та ін. Однак, предметом позовних вимог є зобов'язання відповідача представляти інтереси сім'ї учасника бойових дій ОСОБА_2 при реалізації житлових прав і порушених загальновизнаних прав людини і громадянина в судах України, а тому і предметом судового дослідження є безпосередньо правовідносини щодо обґрунтованості вимог позивача в цій частині та правомірності дій прокуратури щодо представництва інтересів ОСОБА_2 у судах. В тому числі, не є предметом судового дослідження і відповідно судом не може надаватися оцінка правовідносинам, які склалися між Товариством безпритульних радянських офіцерів м. Полтави та прокуратурою, переписку яких позивач також надав до матеріалів справи, оскільки позивачем по справі є - ОСОБА_2, а не вказане товариство.

22 березня 2016 року ОСОБА_2 черговий раз звернувся до прокурора Полтавської області зі зверненням, наступного змісту: "Направляю Вам копію Адміністративного позову ОСОБА_2 від 22 березня 2016 року до Полтавського окружного адміністративного суду: «Про реалізацію прав людини сім'ї ОСОБА_2 гарантованих ст.ст. 3. 4п.1. бп.1, 10, 13 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 2 п.1 Протокола № 4 до Європейської Конвенції прокурором Полтавської області Поповим Сергієм Юрійовичем, порушених Україною в наслідок злочину геноциду /порушення ст.3 Європейської Конвенції/, який здійснюється Україною по відношенню до колишніх радянських офіцерів, звільнених у запас або відставку з 1990 року по 03 лютого 1995 року, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, в органах місцевого самоврядування, в тому числі які знаходяться на квартирного обліку виконавчого комітету Полтавської міської ради та Полтавської обласної державної адміністрації, де під №26 знаходиться сім'я ОСОБА_2 з 23 червня 1993 року, зокрема, в питанні реалізації їх прав на житло." Відповідач: Прокурор Полтавської області Попов Сергій Юрійович. ОСОБА_2 звернувся з проханням до суду, зокрема: "Зобов'язати прокурора Полтавської області Попова Сергія Юрійовича згідно повноважень наданих ст. 121 Конституції України, ст.ст. 11, 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1627-VІІ представляти інтереси сім'ї учасника бойових дій ОСОБА_2 при реалізації житлових прав і порушених загальновизнаних прав людини і громадянина в судах України." В зв'язку з відсутністю правосуддя в Україні, прошу ОСОБА_10 прийняти особисто згідно вимог ст.ст. 11, 23 рішення і відповісти особисто: "Чи буде прокуратура Полтавської області, згідно повноважень наданих ст. 121 Конституції України прокуратурі України, представляти інтереси сім'ї учасника бойових дій ОСОБА_2 при реалізації житлових прав і порушених загальновизнаних прав людини і громадянина в судах України." /а.с. 78/.

01.04.2016 заступником прокурора Полтавської області О.Савенко повідомлено позивача у формі листа-відповіді за вих. №05/1-2715-03, що Прокуратурою області розглянуто звернення з приводу представництва прокуратурою інтересів ОСОБА_2 у справі за адміністративним позовом до прокурора Полтавської області та з інших питань, яким відмовлено у задоволенні такого звернення. Одночасно поінформовано, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду Вашу позовну заяву прийнято до провадження. Відтак, питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог буде вирішено адміністративним судом. За таких обставин, підстав для вжиття заходів реагування відповідачеві не вбачається /а.с. 94, т.2/.

Позивач, вважаючи що його права є порушеними в частині не здійснення прокуратурою представництва його інтересів у судах України звернувся до суду з позовними вимогами зобов'язати прокурора Полтавської області Попова Сергія Юрійовича згідно повноважень наданих ст.121 Конституції України, ст.ст. 11, 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1627-VІІ представляти інтереси сім'ї учасника бойових дій ОСОБА_2 при реалізації житлових прав і порушених загальновизнаних прав людини і громадянина в судах України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони згідно з вимогами передбаченими частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходить з наступного.

Законом України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-XII (далі по тексту - Закон №1789-ХІІ) визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Частинами першою та другою статті 36-1 Закону №1789-ХІІ передбачено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорюванні права або реалізувати процесуальні повноваження. Наявність таких підстав має бути підтверджена прокурором шляхом надання суду відповідних доказів.

15 липня 2015 року набрав чинності новий Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (надалі - Закон № 1697-VII).

Статтею 23 Закону № 1697-VII врегульовано питання представництва прокурором інтересів громадян або держави в суді, відповідно до положень якої встановлено наступне.

Представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом /ч.1/.

Прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорюванні права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті /ч.2/.

Частиною 4 цієї ж статті встановлено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Так, визначаючи правомірність відмови Прокуратури Полтавської області в представництві інтересів ОСОБА_2 та його сім'ї, суд зауважує наступне.

За твердженнями прокурора жодних доказів про наявність у позивача підстав передбачених ст. 36-1 Закону № 1789-ХІІ та статтею 23 Закону № 1697-VII для здійснення прокуратурою представництва його інтересів в суді останнім, при зверненні до прокуратури, надано не було, в тому числі і на прохання прокуратури у відповідях на звернення позивача.

До матеріалів справи позивач також не надав належних та допустимих доказів в підтвердження наявності станом на момент його звернення до прокуратури підстав для здійснення прокуратурою представництва його інтересів в суді передбачених ст. 36-1 Закону № 1789-ХІІ та ст. 23 Закону № 1697-VII.

Згідно переписки позивача із прокуратурою та копіями документів доданих позивачем до позовної заяви, судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач самостійно здійснював представництво своїх інтересів у судах, в тому числі звертався із позовними заявами, апеляційними та касаційними скаргами на рішення судів.

Не зважаючи на прохання прокуратури надати підтвердження наявності підстав для представництва інтересів позивача в суді, ОСОБА_2 згодом повторно направляв до органів прокуратури заяви подібного змісту без надання доказів на підтвердження наявності обставин та підстав, які визначені ст. 36-1 Закону № 1789-ХІІ та ст. 23 Закону № 1697-VII для виконання відповідачем своїх повноважень щодо належного його представництва у судах.

В подальшому, з підстав вищевикладеного відповідачем складено висновок про припинення провадження за зверненнями ОСОБА_2 до прокуратури Полтавської області з питань представництва прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді від 19 січня 2006 року /а.с. 130-132, т.2/.

Також, в матеріалах справи наявне звернення позивача до Прокуратури Полтавської області, направлене ним разом із копією адміністративного позову, у відповідь на яке 01.04.2016 заступником прокурора Полтавської області О.Савенко повідомлено позивача у формі листа-відповіді за вих. №05/1-2715-03, що Прокуратурою області розглянуто звернення з приводу представництва прокуратурою інтересів позивача у справі за адміністративним позовом до прокурора Полтавської області та з інших питань та роз'яснено, що Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року змінено підстави та порядок реалізації органами прокуратури функції представництва інтересів громадян в суді.

Ураховуючи те, що органи прокуратури не можуть здійснювати представництво в суді інтересів громадян, які через фізичний та матеріальний стан, похилий вік неспроможні самостійно захистити свої інтереси в суді, а такими повноваженнями, згідно із Законами України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» та «Про безоплатну правову допомогу», наділено Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та місцеві центри надання безоплатної вторинної правової допомоги, ОСОБА_2 повідомлено, що він не позбавлений права на звернення безпосередньо до зазначених органів /а.с. 94, т.2/.

Так, варто звернути увагу, що відповідно до долучених позивачем матеріалів до позовної заяви та її доповнення суду не надано належних та допустимих доказів які б свідчили про надання позивачем до Прокуратурі Полтавської області одночасно із своїми зверненнями або на вимогу прокуратури докази наявні неспроможності ОСОБА_2 самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недієздатність або обмежену дієздатність, які б слугували належною та ґрунтовною підставою для представлення прокурором інтересів позивача.

Крім того, варто наголосити, що ОСОБА_2 також не надались докази того, що він при зверненні до прокуратури Полтавської області, а також на вимогу органів прокуратури надавав документи на підтвердження факту віднесення його до категорії осіб та наявності обставин, відповідно до яких згідно статті 36-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII від 05 листопада 1991 року та статті 23 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14 жовтня 2014 року прокуратура зобов'язана представляти інтереси останнього в суді.

Натомість, самим позивачем зазначається про особисте здійснення представництва власних інтересів та інтересів його сім'ї як в судах, так і в інших державних органах щодо реалізації свого права при вирішенні житлового спору.

У випадку ж здійснення такого представництва саме в межах адміністративного судочинства застосуванню підлягають, крім іншого, положення Кодексу адміністративного судочинства України, норми статті 60 якого кореспондуються з положеннями Закону України "Про прокуратуру".

Вимогами частини 2 ст. 60 цього ж Кодексу встановлено, що прокурор, який звертається до адміністративного суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру". Для представництва інтересів громадянина в адміністративному суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва. Невиконання прокурором вимог щодо надання адміністративному суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді має наслідком застосування положень, передбачених статтею 108 цього Кодексу.

Відповідно до наданих відповідачем пояснень та письмових заперечень, а також наданих позивачем документів до матеріалів справи судом з'ясовано, що ОСОБА_2 не надавалось до прокуратури Полтавської області відповідних документів.

Виходячи з викладеного, судом встановлено та підтверджено матеріалами, долученими до справи, відповідач, відмовляючи у здійсненні вказаного вище представництва позивача у судах України діяв в межах та на підставі повноважень, визначених законодавством України чинним станом на момент надання відповідної відповіді.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Приписами ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтерес.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідач, в свою чергу з урахуванням вимог ч. 2 ст. 71 КАС України виконав покладений на нього обов'язок в частині доведення правомірності вчинених дій.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача щодо зобов'язання прокурора Полтавської області Попова Сергія Юрійовича згідно повноважень наданих ст.121 Конституції України, ст.ст. 11, 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р.№1627-VІІ представляти інтереси сім'ї учасника бойових дій ОСОБА_2 при реалізації житлових прав і порушених загальновизнаних прав людини і громадянина в судах України - необґрунтовані, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Прокурора Полтавської області Попова Сергія Юрійовича про зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови виготовлено 06 червня 2016 року.

Суддя І.Г. Ясиновський