Справа № 804/15752/15
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гончарової Ірини Анатоліївни
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхпостач КР" до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхпостач КР» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з позовними вимогами про наступне:
- визнати протиправними дії Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо коригування показників податкової звітності ТОВ «Шляхпостач КР» в АІС «Податковий блок» АІС «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПІ України» та інших податкових базах за жовтень, листопад та грудень 2014 року, які зроблені на підставі Акту від 30.03.2015р. №187/22.12/36510824;
- зобов'язати Криворізьку південну об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відновити в АІС «Податковий блок» АІС «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПІ України» та інших податкових базах показники податкової звітності ТОВ «Шляхпостач КР» за жовтень, листопад та грудень 2014 року;
- скасувати висновки, викладені в акті документальної позапланової перевірки від 30.03.2015р. №187/22.12/36510824.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про невідповідність висновків в акті позапланової виїзної перевірки від 30.03.2015р. №187/22.12/36510824 дійсності, внаслідок порушення відповідачем норм матеріального права. Посилається на те, що висновки акту перевірки щодо недійсності правовідносин з контрагентами є невірним, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях, а не на достовірних даних. Також вказав про неправомірність дій відповідача щодо здійснення коригування показників податкової звітності ТОВ «Шляхпостач КР» за жовтень, листопад та грудень 2014 року, які були самостійно задекларовані позивачем, у аналітичній системі «АІС «Податковий блок» АІС «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПІ України» на підставі акту перевірки від 30.03.2015р. №187/22.12/36510824, без відповідного винесення податкового повідомлення-рішення. Вказане твердження позивач обґрунтовує посиланням на ст. ст. 54, 58 Податкового кодексу України, якими передбачено, що суми податкових зобов'язань платника податків можуть бути визначені двома способами, а саме: безпосередньо платником податків при поданні ним податкової звітності у встановленому законом порядку, або податковим органом у разі винесення останнім податкового повідомлення-рішення, яке має бути узгодженим. Проте, в порушення вказаних норм законодавства, відповідачем було внесено коригування в самостійно задекларовані ТОВ «Шляхпостач КР» показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ без попереднього винесення податкового повідомлення - рішення.
В останнє судове засідання позивач явки повноваженого представника не забезпечив, подав клопотання про розгляд справи без участі позивача.
Відповідач явки повноваженого представника в судові засідання не забезпечив, причин неявки не повідомив, хоч був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними у справі повідомленнями про вручення поштових відправлень. Надав до суду заперечення проти позовної заяви.
В письмових запереченнях відповідач зазначає, що не згоден з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки дані податкового органу, по суті, є лише збиранням податкової інформації, що фіксується в акті перевірки. Крім того, наявна в електронній базі інформація сама по собі не впливає на права та інтереси позивача, не створює для нього додаткових обов'язків, не визначає правову поведінку позивача, отже, прав та інтересів позивача не порушує. Також зазначив, що задоволення цих позовних вимог є втручанням та перешкоджанням законній діяльності органу ДФС в сфері податкового контролю. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхпостач КР» зареєстровано як юридична особа у встановленому законом порядку 10.06.2009 року виконавчим комітетом Криворізької міської ради, з 11.06.2009 року перебуває на податковому обліку як платник податку та на час проведення перевірки перебувало на податковому обліку в Криворізькій південній об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
В акті №187/22.12/36510824 від 30.03.2015 року зафіксовані наступні порушення:
1. п.198.1, п.198.2, п.198.3, п. 198.4, п. 198.6 ст.198, п. 201.1, 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в наслідок не підтвердження реальності здійснення операції придбання ТМЦ у постачальників, завищено суму податкового кредиту на 12731888,96 грн., а саме:
- за жовтень 2014 року на 5072349,04 грн., в тому числі внаслідок включення сум ПДВ по податковим накладним виписаних контрагентами:
- за листопад 2014 року на суму 7357927,95 грн., в тому числі внаслідок включення сум ПДВ по податковим накладним виписаних контрагентами:
- за грудень 2014 року на суму 301611,97 грн. в тому числі внаслідок включення сум ПДВ по податковим накладним виписаних контрагентом:
2. п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України - завищено суму податкових зобов'язань на суму 12731888,95 грн., а саме:
Рішенням Криворізької південної ОДПІ про розгляд заперечень від 13.05.2015р. за №9533/10/04-82/22.12/36510824 вказано висновки, викладені в акті, вважати наступними:

1. по взаємовідносинах з підприємствами, якими подано позовні заяви до Окружного адміністративного суду міста Києва - до отримання інформації про набрання законної сили постанов Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.02.15 року №826/715/15 за позовом ТОВ «МОЦАР ЛТД» до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві; від 26.02.15 року №826/712/15 за позовом ТОВ «Максі-Трейд Компані» до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві; від 26.02.15 року №826/713/15 за позовом ТОВ Укррегіонторг» до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві; від 19.02.15 року №826/714/15 за позовом ТОВ «Форвард Рітейл» до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві; від 16.04.15 року №826/4164/15 за позовом ТОВ «Інвест Менеджменте Груп» до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві; від 16.03.15 року №826/2671/15 за позовом ТОВ «Адела-Пром» до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві; від 17.03.15 року №826/2699/15 за позовом ТОВ «Санділ» до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві та постанови за позовною заявою ТОВ «Скайгрупп» від 03.03.15 року №03/03/15 до ДГІІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві та вирішення Окружним адміністративним судом міста Києва справи за адміністративними позовами вище вказаних контрагентів, відсутня можливість підтвердити або спростувати реальність здійснення фінансово - господарських взаємовідносин з ТОВ «Моцар ЛТД» (), ТОВ «Максі-Трейд Компані» (), ТОВ «Укррегіонторг» (), і ТOB «Форвард Рітейл» (), ТОВ «Інвест Менеджменте Груп» (), ТОВ «Адела-Пром» (). ТОВ «Скайгрупп» (), ТОВ «Санділ» (), які сформували податковий кредит перевіряємого підприємства в жовтні, листопаді 2014 року, які відображені в податкових деклараціях з ПДВ за жовтень, листопад, грудень 2014 року та достовірності сформованого податкового зобов'язання з ПДВ по реалізації товарів (робіт, послуг) придбаних у зазначених контрагентів за перевіряє мий період;

2. по взаємовідносинах з рештою підприємств - постачальників висновки за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ШЛЯХПОСТАЧ KP» () з питань достовірності формування податкового кредиту під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з питань достовірності формування податкового кредиту під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин в жовтні 2014 року з ПП «Криниця 2007» (), ТОВ «Тонвей Консалт» (), ТОВ «Стабільність і К» (), ПП «Інвестдорсервіс» () і в листопаді 2014 року з ПП «Криниця 2007» (), ТОВ «Баррістан» (), ТОВ «Енкі Констракт» (), ТОВ «Дагволс» (), ТОВ «Виробниче підприємство Інсайт» (), ПП «Інвестдорсервіс» (), які відображені в податковій декларації з ПДВ за жовтень, листопад, грудень 2014 року та достовірності сформованого податкового зобов'язання з ПДВ по реалізації товарів (робіт, послуг) придбаних у вище зазначених контрагентів постачальників за перевіряє мий період є обґрунтованими та такими, що відповідають чинному законодавству.

На підставі акту №187/22.12/36510824 від 30.03.2015 року відповідачем були здійснені коригування показників податкової звітності ТОВ «Шляхпостач КР», що і стало підставою для звернення до суду.

За результатами висновків перевірки податкове повідомлення-рішення не приймалось та позивачу не направлялось.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає, що відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий Кодекс України.

Відповідно до підпункту 4.1.3 пункту 4.1 статі 4 Податкового кодексу України, податкове законодавство ґрунтується на принципі невідворотності настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства.

Згідно пунктів 192.1 та 192.3 статті 192 Податкового кодексу України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню. Результат перерахунку податкових зобов'язань і податкового кредиту постачальна та отримувача відображається у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 58 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом, відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого відємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або відємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу 5 цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що коригування сум податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів може здійснюватись лише після узгодження податкових зобов'язань шляхом надання платником ПДВ уточненої декларації або шляхом винесення податковим органом податкового повідомлення-рішення.

Податковим органом на підставі акту №187/22.12/36510824 від 30.03.2015 року «Про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Шляхпостач КР» з питань достовірності формування податкового кредиту під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин в жовтні 2014 року з ТОВ «МОЦАР ЛТД» (), ТОВ МАКСІ-ТРЕЙД КОМПАНІ» (), ТОВ «УКРРЕГІОНТОРГ» (), ТОВ «ФОРВАРД РІТЕЙЛ» (), ПП «КРИНИЦЯ 2007» (), ТОВ «ТОНВЕЙ КОНСАЛТ» (), ТОВ «СТАБІЛЬНІСТЬ І К» (), ПП «ІНВЕСТДОРСЕРВІС» () і в листопаді 2014 року з TOB «ІНВЕСТ МЕНЕДЖМЕНТС ГРУП» (), ТОВ «АДЕЛА-ПРОМ» (), ТОВ «СКАЙГРУПП» (), ТОВ «САНДІЛ» (), ПП «КРИНИЦЯ 2007» (), ТОВ «БАРРІСТАН» (), TOB «ЕНКІ КОНСТРАКТ» (), ТОВ «ДАГВОЛС» (), ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО ІНСАЙТ» (), ПП «ІНВЕСТДОРСЕРВІС» (), які відображені в податковій декларації з ПДВ за жовтень, листопад, грудень 2014 року та достовірності сформованого податкового зобов'язання з ПДВ по реалізації товарів (робіт, послуг) придбаних у зазначених контрагентів за перевіряємий період» податкові повідомлення-рішення не приймались.

Наказом Державної податкової служби України №1197 від 24.12.2012 року «Про введення в експлуатацію інформаційної системи «Податковий блок» з 01.01.2013 року було введено в експлуатацію АІС «Податковий блок» в органах державної податкової служби всіх рівнів.

Оскільки за наслідками перевірки податкові повідомлення-рішення не приймались, а відповідно податкові зобов'язання не узгоджувались, то відповідачем безпідставно було відкореговано показники відповідної податкової звітності позивача з податку на додану вартість, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а належним способом захисту прав та інтересів платника податків у випадку незаконності таких дій повинно бути відновлення в цій базі таких показників податкового кредиту та податкових зобов'язань, які задекларував платник податків.

З урахуванням викладеного, дії податкового органу по зміні задекларованих платником податків показників податкової звітності, в тому числі дії з коригування показників податкової звітності ТОВ «Шляхпостач КР» в АІС «Податковий блок» АІС «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПІ України» та інших податкових базах за жовтень, листопад та грудень 2014 року, які зроблені на підставі Акту від 30.03.2015р. №187/22.12/36510824 здійснені у спосіб, що суперечить вимогам чинного законодавства України.

Крім того, суд, дослідивши первинну документацію по господарським взаємовідносинам ТОВ «МОЦАР ЛТД», ТОВ МАКСІ-ТРЕЙД КОМПАНІ», ТОВ «УКРРЕГІОНТОРГ», ТОВ «ФОРВАРД РІТЕЙЛ», ПП «КРИНИЦЯ 2007», ТОВ «ТОНВЕЙ КОНСАЛТ», ТОВ «СТАБІЛЬНІСТЬ І К», ПП «ІНВЕСТДОРСЕРВІС» і в листопаді 2014 року з TOB «ІНВЕСТ МЕНЕДЖМЕНТС ГРУП», ТОВ «АДЕЛА-ПРОМ», ТОВ «СКАЙГРУПП», ТОВ «САНДІЛ», ПП «КРИНИЦЯ 2007», ТОВ «БАРРІСТАН», TOB «ЕНКІ КОНСТРАКТ», ТОВ «ДАГВОЛС», ТОВ «ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО ІНСАЙТ», ПП «ІНВЕСТДОРСЕРВІС» приходить до висновку про хибність висновків акту №187/22.12/36510824 від 30.03.2015 року щодо непідтвердження реальності господарських операцій по вищезазначеним контрагентам позивача.

Згідно Закону України № 996 від 16.07.1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Так, в судовому засіданні судом було досліджено: договори, видаткові та податкові накладні на товар, придбаний на підставі укладених договорів купівлі-продажу №15 від 15.12.2013 року; видаткові та податкові накладні на товар, акти прийому-передачі наданих робіт, рахунки на оплату.

В матеріалах справи відсутні докази визнання недійсними договорів, укладених позивачем з вищезазначеними контрагентами. Факт укладення такого договору і його виконання обома сторонами підтверджується фактичними обставинами справи, зокрема первинними документами, які фіксують здійснення господарських операцій на виконання умов договору. Всі надані первинні документи відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та мають всі необхідні реквізити (печатки підприємств, підписи уповноважених осіб тощо) як наслідок - вони є такими, які підлягають обов'язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.

Суд зазначає, що під час розгляду справи відповідачем за правилами частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не спростовано достовірності відомостей первинних та розрахункових документів, поданих платником податків на підтвердження факту реальності здійснення господарських операцій за спірними правочинами, відповідачем не доведено неможливості проведення господарських операцій з урахуванням фізичних характеристик товару, просторових та часових факторів, економічних чинників, не подано доказів відсутності руху активів у процесі здійснення господарської операції, доказів відсутності зміни стану та структури активів, зобов'язань чи власного капіталу сторін спірних правочинів, доказів отримання майнової вигоди чи права на таку вигоду будь-кого з учасників операції виключно шляхом зменшення бази оподаткування з певного податку та/або отримання коштів із Державного бюджету за одночасної відсутності об'єктивної можливості отримати майнову вигоду від цієї операції в інший спосіб, доказів отримання позивачем товарів (робіт, послуг) від іншої особи ніж сторона за правочином.

Отже, оцінюючи дані факти, суд надає перевагу письмовим доказам (первинним документам) та поясненням позивача, а також враховує, що про реальність господарських операцій позивача з контрагентами свідчить той факт, що отримані від зазначеного контрагенту товари та послуги були реально обліковані підприємством. Достовірних фактів, які б викликали сумнів у реальності господарських операцій, у суду немає.

Таким чином, доводи відповідача в акті перевірки про завищення суми податкового кредиту на 12731888,96 грн. та про завищення суми податкових зобов'язань на суму 12731888,95 грн. не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Суд також зазначає, що дії з коригування визнаються протиправнмии, якщо визнано протиправними дії щодо перевірки та висновків акту.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 9 грудня 2014 року у справі № 21-511а14, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, виходячи із системного тлумачення статей 71, 72, 74 Податкового кодексу України колегія суддів Судової плати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла такого правового висновку: для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю і не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

Відповідно до положень ч.1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування висновку, викладеного в акті документальної позапланової перевірки від 30.03.2015р. №187/22.12/36510824, оскільки відповідно до приписів статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України предметом розгляду по суті в порядку адміністративного судочинства є не будь-які рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а лише ті, що породжують права та обов'язки учасників спірних відносин.

Проте, акт перевірки не є рішеннями суб'єкта владних повноважень, та не тягне наслідків для платника податків.

Акт податкового органу, складений за результатом перевірки, не є предметом оскарження в адміністративному суді, оскільки не є обовязковими ані для платника податків, ані для керівника контролюючого органу. Останній оцінює викладені в акті перевірки доводи і в разі наявності податкових порушень приймає податкове повідомлення-рішення, яке і визначає грошові зобов'язання платникові податків. Натомість висновки, викладені в акті перевірки, є лише відображенням фактичних дій податкових інспекторів-ревізорів та їх особистої думки, а тому не створюють жодних правових наслідків.

Відповідно, акти перевірки не порушують права платників податків безвідносно до змісту таких актів, в звязку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо протиправності актів перевірки, а так само дій щодо включення до актів перевірки будь-яких даних.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем - ТОВ «Шляхпостач КР» при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 3654,00 грн., що документально підтверджується платіжними дорученнями № 1365 від 12.11.2015 року, № 1374 та № 1375 від 13.11.2015 року.

Приймаючи до уваги, що рішення у справі ухвалене в частині на користь позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне присудити здійснені ним судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2436,00 грн.

Керуючись ст.ст.158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинстваУкраїни, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхпостач КР» до Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо коригування показників податкової звітності ТОВ «Шляхпостач КР» в АІС «Податковий блок» АІС «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПІ України» та інших податкових базах за жовтень, листопад та грудень 2014 року, які зроблені на підставі Акту від 30.03.2015р. №187/22.12/36510824;

Зобов'язати Криворізьку південну об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Дніпропетровській області відновити в АІС «Податковий блок» АІС «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПІ України» та інших податкових базах показники податкової звітності ТОВ «Шляхпостач КР» за жовтень, листопад та грудень 2014 року.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхпостач КР» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2436,00 грн. (дві тисячі чотириста тридцять шість гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Криворізької південної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя І.А. Гончарова