Справа № 826/28280/15
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Губської Л.В. та Оксененка О.М.,

за участю секретаря Полякової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МОБІЛЬНІ ФІШКИ" до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві Головного управління ДФС у м. Києві Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мобільні фішки» (далі - позивач ТОВ «Мобільні фішки») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві, ГУ ДФС у м. Києві (далі - відповідач -1), Державної фіскальної служби України (далі - відповідач-2) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.07.2014 № , від 14.12.2015 № , № , визнання протиправним та скасування частково рішення від 17.09.1015 № 14404/10/2615-10-05-35, від 29.10.2015 № 16364/10/26-15-10-05-35, від 25.11.2015 № 25125/6/99-99-10-01-01-25.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 березня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 07.07.2014 № , від 14.12.2015 № , № прийняті Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі Головного управління ДФС у місті Києві. В задоволенні інших позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, у зв'язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, працівниками Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Мобільні фішки» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2014, за результатом якої складено акт від 22.06.2015 № 3172/26-58-22-02-17/37816686 (далі - акт перевірки).

З акту перевірки вбачається, що перевіркою встановлено порушення позивачем:

пп. 14.1.27, пп. 14.1.36, пп. 14.1.56 ст. 14, п. 135.1 пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, п. 137.10 ст. 137, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України в результаті чого позивачем занижено податок на прибуток на загальну суму 4 156 124 грн., п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 201.1, п. 201.6, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 4 052 946 грн., та завищення від'ємного значення, який включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (р. 24) всього в сумі 10 145 грн.

п. 3 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 № 200 та «Податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку» затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 № 49 щодо подання не у повному обсязі та з недостовірними відомостями податкової звітності про суми доходів нарахованих (сплачених) на користь платників податків, суми утриманого з них податку за 4 кв. 2013 року та за 3, 4 кв. 2014 року.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 07.07.2015:

-№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 5 066 183 грн. (за основним платежем 4 052 946 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1 013 237 грн.),

- №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (р. 24 Декларації) на суму 10 145 грн.,

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 5 195 154 грн. (за основним платежем 4 156 123 грн., за штрафним (фінансовими) санкціями 1 039 031 грн.).

За результатом адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень, рішенням ГУ ДФС у м. Києві від 17.09.2015 № 14404/10/2615, яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 07.07.2015 № , № та скасовано податкове повідомлення-рішення від 07.07.2015 № в частині збільшення податку на прибуток у розмірі 24 909 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 6227,50 грн.

На підставі акту перевірки та рішення ГУ ДФС у м. Києві від 17.09.2015 № 14404/10/2615 податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.10.2015 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 5 164 018 грн. (за основним платежем 4 131 214 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1 032 804 грн.).

За результатом адміністративного оскарження вказаних вище податкових повідомлень-рішень ДФС України прийнято рішення від 25.11.2015 № 25125/6/99-99-10-01-01-25, яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 07.07.2015 № та скасовано в частині податкові повідомлення-рішення від 07.07.2015 № , від 02.10.2015 № .

На підставі акту перевірки та рішення від 25.11.2015 № 25125/6/99-99-10-01-01-25 податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 14.12.2015:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 4 987 839 грн. (за основним платежем 3 988 671 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями 997 168 грн.),

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на загальну суму 5 079 656 грн. (за основним платежем 4 063 725 грн., за штрафними (фінансовим) санкціями 1 015 931 грн.).

Такі висновки податковий орган пов'язує з фактом відсутності реального здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Медіа Медик», «Оптова компанія «Ельбрус», ТОВ «Сетмаркет», ТОВ «Меланіт-С», ТОВ «Торговий дім «Антарес», ПП «Адамант», ТОВ «Нюаж», ТОВ «Трініті», ТОВ «Дробак Анлімітед Ко». На думку перевіряючих, контрагенти позивача не мали реальних можливостей для здійснення господарських операцій.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями податкового органу позивач звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 138.2 ст. 138 ПК України закріплено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з п. 198.1-198.3, 198.6 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Порядок складення платником податку-продавцем податкової накладної та надання її покупцю визначено статтею 201 ПК України.

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 ПК України.

Згідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» ( далі - Закон № 996-XIV ), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, з наведених законодавчих положень вбачається, що податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, які, для надання їм юридичної сили, крім іншого, повинні бути складені за результатами фактично вчиненої операції, мати всі обов'язкові реквізити, містити відомості про відповідну господарську операцію, її зміст та обсяг, а також бути підписаними уповноваженими особами.

Водночас, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування податкових вигод виникають за наявності одночасної сукупності наступних обставин: 1) фактичного (реального) здійснення господарських операцій, які є об'єктом оподаткування; 2) документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; 3) придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності; 4) наявності ділової мети, розумних економічних причин (причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, між позивачем та ТОВ «Медіа Медик» укладено договір поставки оптових партій товарів від 03.05.2012 № 01/05-12, предметом якого є постачання стартових пакетів та скетч-карток, електронних ваучерів поповнення мобільного зв'язку без активації послуг зв'язку. Розгорнутий асортимент товару визначається у рахунках-фактури на кожну партію товару, які містять повну інформацію про асортимент та загальну кількість товару. Поставка товару здійснюється на умовах EWX Інкотермс 2010: само вивіз товару покупцем зі складу постачальника своїм транспортом та за свій рахунок.

На підтвердження факту виконання умов вказаного договору позивачем надано суду копії податкових та видаткових накладних (т. 1 а.с. 228-241).

Крім того, між позивачем та ПП «Оптова компанія «Ельбрус» укладено договір про надання послуг від 02.07.2012 № 6/07-12, предметом якого є надання маркетингових послуг по популяризації Товарів та послуг Замовника (позивача), інформуванню споживачів про товари та послуги, просуванню товарів в порядку, строки та на умовах визначених у цьому договорі. Факт виконання сторонами зобов'язань встановлюється письмовим посвідченням сторін у формі акту прийому-передачі послуг.

На підтвердження факту виконання сторонами умов зазначеного договору позивачем надано суду копії актів прийому передачі наданих послуг (т. 1 а.с. 250,т. 2 а.с. 1-58, 131-), податкових накладних (т. 2 а.с. 59-125), наказу про призначення експедитора та розрахунків винагороди (т. 2 а.с. 126-130, 132-149).

Між позивачем та ПП «Адамант» укладено договір про надання послуг від 14.02.2014 № 1701/2014-2, предметом якого є надання маркетингових послуг по популяризації Товарів та послуг Замовника (позивача), інформуванню споживачів про товари та послуги, просуванню товарів в порядку, строки та на умовах визначених у цьому договорі. Факт виконання сторонами зобов'язань встановлюється письмовим посвідченням сторін у формі акту прийому-передачі послуг.

На підтвердження факту виконання сторонами умов зазначеного договору позивачем надано суду копії: актів прийому передачі наданих послуг та податкових накладних, розрахунок винагороди (т. 3 а.с. 68-76).

Між позивачем та ТОВ «Торговий дім «Антарес» укладено договір про надання послуг з маркетингового дослідження ринку мобільних телефонів від 04.05.2012 № 06/05-12, предметом якого є надання позивачу маркетингового аналізу та/або рекомендацій і/або звіту про виконану роботу.

На підтвердження факту виконання сторонами умов вказаного договору позивачем надано суду копії: актів прийняття-здачі робіт, податкових накладних (т. 3 а.с. 87-102).

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ «Меланіт -С» укладено договір поставки від 25.10.2012 № П-149.

На підтвердження факту виконання сторонами умов зазначеного договору позивачем надано суду копії: видаткових та податкових накладних (т. 3а.с. 114-126).

Також, між позивачем та ТОВ «Нюаж» укладено договір від 18.06.2012 № 03/05-12 на виконання ремонтно-відновлювальних робіт за адресою: м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, офісні приміщення 1012-1013. З матеріалів справи вбачається, що зазначене приміщення передано позивачу у користування на підставі договору від 16.11.2011 № 1/11-11.

В ході виконання умов зазначеного договору сторонами складено: акт надання послуг, податкову накладну та акт приймання підрядних робіт (т.3 а.с. 103-107).

Судом встановлено, що позивач мав фінансово-господарські операції з ТОВ «Сетмаркет» на підставі рахунку-фактури від 10.06.2013 № 1228.

Факт оплати отриманих послуг та товарів відповідно до вказаних вище договорів підтверджується копіями виписок по банківському рахунку позивача (т. 4 а.с. 170-234, 246-250) та копіями платіжних доручень (т. 4 а.с. 237-245, т. 5 а.с. 1-20).

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що позивачем укладено договори з ПрАТ «МТС Україна», ПрАТ «Київстар», ТОВ «Астеліти», ТОВ «Інтертелеком» якими передбачено, що позивач має право залучати виконання послуг з реалізації товару вказаних операторів (скетч-картки поповнення рахунку, стартові пакети, модеми) та виплатити винагороди за надання супутніх послуг субкомпанії.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що укладання позивачем вказаних вище спірних договорів вчинено з метою виконання договорів з ПрАТ «МТС Україна», ПрАТ «Київстар», ТОВ «Астеліти», ТОВ «Інтертелеком», тобто наявна «ділова мета».

Колегія суддів звертає увагу, що акт перевірки не містить доказів невідповідності наданих позивачем під час перевірки первинних документів бухгалтерського та податкового обліку по вказаним контрагентам, приписам п.2 ст.3, ст. 4, п.1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Досліджені документи бухгалтерського та податкового обліку мають обов'язкові реквізити відповідно до нормативних документів, які регламентують порядок їх складання.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що надані позивачем первинні документи по господарським операціям з та ТОВ «Медіа Медик», «Оптова компанія «Ельбрус», ТОВ «Сетмаркет», ТОВ «Меланіт-С», ТОВ «Торговий дім «Антарес», ПП «Адамант», ТОВ «Нюаж» за змістом і формою є первинними документами у розумінні положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та містять інформацію про здійснені господарські операції.

Колегія суддів наголошує, що судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні. Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах. Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на включення сплаченого податку на додану вартість до податкового кредиту. Разом з тим, у справі, що переглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин.

Враховуючи, що юридична відповідальність має індивідуальний характер, позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб. Крім того, порушення контрагентом позивача вимог законодавства про порядок здійснення господарської діяльності не може бути підставою для висновку щодо безтоварності відповідних господарських операцій.

Відомості, що є обов'язковими для перевірки підприємством стосовно свого контрагента, це включення його до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також наявність свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість на час здійснення господарських операцій.

Крім того, неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Отже, з огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що господарські відносини між позивачем та ТОВ «Медіа Медик», «Оптова компанія «Ельбрус», ТОВ «Сетмаркет», ТОВ «Меланіт-С», ТОВ «Торговий дім «Антарес», ПП «Адамант», ТОВ «Нюаж» документально підтверджені та мали реальний характер.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду справи, з розрахунку податкових зобов'язань та фінансових санкцій позивача з податку на додану вартість: ППР від 14.12.2015 року № , колегією суддів встановлено, що ТОВ «Мобільні фішки» також визначено податкове зобов'язання з ПДВ, зокрема, по господарським операціям з ТОВ «Трініті», ТОВ «Дробак Анлімітед Ко» та за порушення коригування податкового кредиту рядку 16.1 Декларації.

З метою повного та всебічного розгляду справи, колегією суддів зобов'язано позивача надати належним чином завірені копії первинних документів по господарським операціям із зазначеними контрагентами, а також додаткові пояснення на підтвердження своїх доводів та обґрунтувань.

В своїх додаткових поясненнях від 13.05.2016 року представник позивача зазначив, що після проведення аналізу первинних документів були встановлені недоліки у веденні бухгалтерського обліку на підприємстві, зокрема відносно зазначених контрагентів. При цьому, жодних первинних документів позивачем надано не було.

Крім того, з акту перевірки колегією суддів встановлено, що позивачем у декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 № від 22.12.2014 задекларовано в рядку 16.1 - «коригування згідно зі ст. 192 ПК України обсягів придбання та податкового кредиту, який було включено у рядок 10.1» в сумі ПДВ -13 770 грн. (до зменшення).

Позивачем подано уточнюючий розрахунок до декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 № від 28.01.2015. В даному розрахунку Позивач в рядку 16.1 - «коригування згідно зі ст. 192 ПК України обсягів придбання та податкового кредиту, який було включено у рядок 10.1» задекларувало суму ПДВ 13 770 грн. (до збільшення), без наявності підтверджуючих документів.

Разом з тим, як під час перевірки, так і під час розгляду справи в суді, жодних первинних документів на підтвердження підстав вищезазначеного коригування позивачем надано не було.

З огляду на встановлені вище обставини, оцінюючи докази у їх сукупності, відповідно до вимог ст. 86 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку відсутні достатні та необхідні правові підстави для визнання реальності господарських операцій між позивачем з ТОВ «Трініті», ТОВ «Дробак Анлімітед Ко».

Враховуючи вищевикладене та відсутність доказів на підтвердження підстав коригування в рядку 16.1 в Декларації з ПДВ за листопад 2014 року, колегія суддів вважає, що приймаючи ППР від 07.07.2015 № (яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду) та податкове ППР від 14.12.2015 № в частині визначення грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 65 826 грн. за основним платежем та штрафними санкціями в сумі 16456,50 грн. відповідач діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, що передбачені Конституцією і законодавством України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, а судом першої інстанції були неповно встановлені обставини справи, порушені норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, тому колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню в частині задоволення адміністративного позову щодо визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.07.2015 № та податкового повідомлення - рішення від 14.12.2015 № за основним платежем в сумі 65826 грн. та штрафними санкціями в сумі 16456,50 грн.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2016 року в частині задоволення адміністративного позову щодо визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 07.07.2015 № та податкового повідомлення - рішення від 14.12.2015 № за основним платежем в сумі 65826 грн. та штрафними санкціями в сумі 16456,50 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 31.05.2016 року.

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Оксененко О.М.

Губська Л.В.