Справа № 331/2990/16-а
Суддя: Антоненко М. В.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/331/72/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Антоненко М.В., при секретарі Андрієнко С.О., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району, третя особа Кабінет Міністрів України про визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення недоотриманої суми, щорічної допомоги на оздоровлення за 2016 р., як інваліду Чорнобиля 2-ї групи,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району, третя особа Кабінет Міністрів України про визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення недоотриманої суми, щорічної допомоги на оздоровлення за 2016 р., як інваліду Чорнобиля 2-ї групи.

Відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали унаслідок Чорнобильської катастрофи» йому повинна надаватися щорічна грошова допомога на оздоровлення у розмірі 5-ти мінімальних розмірів зарплати, як особі яка має інвалідність 2-ї групи 1-ї категорії. Між тим, відповідачі не нарахували і не виплатили йому щорічну допомогу на оздоровлення у повному обсязі, чим порушили конституційні права позивача.

ОСОБА_1 звернувся із заявою до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району від 16.03.2016 року з метою отримати інформацію коли, скільки і як буде проводиться нарахування та виплата щорічної компенсації-допомоги на оздоровлення позивачу за 2016 р., на що отримав відповідь, згідно якої ОСОБА_1, громадянину, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду війни ІІ групи, відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та згідно постанов КМУ від 20.09.2005 року №936 «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата щорічної допомоги на оздоровлення за 2016 рік здійснена у розмірі 120 гривень.

Відповідь Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району позивач вважає незаконною та такою, що порушує його конституційні права.

Таким чином, ОСОБА_1 посилаючись на Конституцію України, ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», просить суд: визнати дії відповідачів по несвоєчасному нарахуванню та несвоєчасній виплаті щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2015 рік, - протиправними; зобов'язати відповідачів провести перерахунок щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2016 р., виходячи з вимог ст. 48 ЗУ, в розмірі 5-ти мінімальних розмірів зарплати - 1378 грн.; стягнути з відповідачів на користь позивача щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2015 р. з урахуванням виплачених коштів в загальній сумі не менше 6770 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району позовні вимоги не визнала і просила відмовити у їх задоволенні, надала письмові заперечення проти позову.

В судове засідання представник Кабінету Міністрів України в особі головного спеціаліста відділу судової роботи та міжнародного співробітництва Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Варфоломєєвої О.Є. з'явилася, проти задоволення позовних вимог заперечувала.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи, про що свідчать дані посвідчення серія НОМЕР_1 від 30.10.1998 року та вкладки до посвідчення НОМЕР_2 від 19.03.2008 р.

16.03.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району із заявою про виплату йому щорічної допомоги на оздоровлення за 2016 рік відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

26.03.2016 року позивач отримав відповідь №24.03.2016 року №01-09/В-63 разом із довідкою №06-04/1049 від 23.03.2016 року, за якою зазначено, що розмір допомоги складає 120 грн. і до компетенції Управління не входить прийняття рішень по визначенню конкретних розмірів щорічної допомоги на оздоровлення.

Відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», - одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності (ст. 62 згаданого ЗУ).

Як передбачено статтею 63 Закону фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих положень ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено, що у 2016 році норми і положення ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

При цьому, на час розгляду справи, положення ЗУ «Про державний бюджет за 2016 рік» є чинними і неконституційними не визнавались.

Згідно із бюджетними призначеннями КМУ встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомоги, зокрема, у розмірах, визначених постановою КМУ «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов КМУ №285 від 14.05.2015 р. та «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №562 від 12.07.2005 р.

Розмір щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії 1 та 2 групи інвалідності, відповідно до постанови КМУ №562 від 12.07.2005 року, становить 120 грн. 00 коп.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За положеннями ч. 2 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6, статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України від 25.01.2012 року №3-рп/2012 (справа №1-11/2012), - положення статті 1, частин першої, третьої статті 95 Конституції України у системному зв'язку з положеннями статті 3, частини першої статті 17, частини третьої статті 22, статей 46, 48, Основного Закону України треба розуміти так, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому, рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року №20-рп/2011 закріплено, що в одних законах безпосередньо встановлено розміри соціальних виплат, а в інших їх визначення віднесено до повноважень КМУ. Відповідно до положень ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначення порядку та розмірів соціальних виплат віднесено до відання Кабінету Міністрів України.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Отже, зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії" також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Під час розгляду справи судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про протиправність дій відповідачів щодо позивача у відносинах щодо нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 у 2016 році, а тому з'ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 94 КАСУ, судові витрати необхідно компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 2, 6, 17, 18, 94, 99, 160-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району, третя особа Кабінет Міністрів України про визнання дій суб'єкта владних повноважень незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення недоотриманої суми, щорічної допомоги на оздоровлення за 2016 р., як інваліду Чорнобиля 2-ї групи - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови, а в разі складання постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, апеляційна скарга подається відповідно до вимог ст. 186 КАС України.

Суддя М.В. Антоненко