Справа № 824/34/16-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/34/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Спіжавка Г.Г.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

31 травня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту охорони здоров'я Чернівецької обласної державної адміністрації, комунальної медичної установи "Обласне бюро судово-медичної експертизи" про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями, зобов'язання надати інформацію,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту охорони здоров'я Чернівецької обласної державної адміністрації, комунальної медичної установи "Обласне бюро судово-медичної експертизи" про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями, зобов'язання надати інформацію

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 26.10.2015 року під час виконання повноважень голови дільничної виборчої комісії №730470 ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, в зв'язку з чим звернувся до Першотравневого РВ УМВС України в м.Чернівці. За даним фактом було відкрито кримінальне провадження та видано постанову про проходження потерпілим судово-медичної експертизи.

З 28.10.2015 року по 27.11.2015 року КМУ «Обласне бюро судово-медичної експертизи» відповідно до направлення Першотравневого РВ УМВС України в м. Чернівці від 27.10.2015 року 3286, постанови слідчого Першотравневого РВ УМВС України в м. Чернівці Алієвої А.А., та постанови старшого слідчого прокуратури Першотравневого району м. Чернівці Сорохан Т.М. від 01.12.2015 року було проведено судово-медичне дослідження (обстеження), а далі і судово-медична експертиза ОСОБА_2.

Акт судово-медичного обстеження за №1328 від 28.11.2015 року, висновки експерта №1329втор. від 27.11.2015 року та №1449д від 08.12.2015 року були направлені у вище зазначені органи.

13.11.2015 року позивач звернувся до комунальної медичної установи "Обласне бюро судово-медичної експертизи" з письмовим запитом про надання інформації про нанесені тілесні ушкодження, що були зібрані КМУ «Обласне бюро судово-медичної експертизи» як розпорядником інформації 28.10.2015 р. під час проходження ним судово-медичної експертизи.

Листом від 24.11.2015 р. №1989 КМУ "Обласне бюро судово-медичної експертизи" повідомила позивача, що запитувані ним документи не являють собою інформації, яка може бути віднесена до публічної, а проведення експертизи і документи, складені за її наслідками частиною слідчих дій та не підпорядковані Закону України "Про публічну інформацію".

Позивач оскаржив вказану відповідь до Департаменту охорони здоров'я Чернівецької обласної державної адміністрації.

Листом від 01.12.2015 №ЗПІ/С-54 Департамент охорони здоров'я Чернівецької обласної державної адміністрації повідомив позивачу, що він може отримати копію "заключення експерта" на власне ім'я у разі надання дозволу на таку дію від особи, що призначила цю експертизу, прокурора, судді. Також, повідомлено, що провадження судово-медичної експертизи стосовно спричинення позивачу тілесних ушкоджень завершена, однак "висновок експерта №1329" від 27.11.2015 року не витребуваний і знаходиться у відділі судово-медичної експертизи потерпілих, звинувачених та інших осіб КМУ «Обласне бюро судово-медичної експертизи».

Позивач вважає дії відповідачів щодо не надання йому зазначеної вище інформації незаконними та просить суд зобов'язати відповідачів відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 2067 грн., заподіяну їхніми незаконними діями та зобов'язати КМУ «Обласне бюро судово-медичної експертизи» надати позивачу всю інформацію, що стосується його особисто, яка була зібрана ними під час проходження позивачем судово-медичної експертизи, включаючи фото та відео матеріали.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що інформація, яку просив надати позивач є таємною інформацією, що містить таємницю досудового розслідування та може бути надана розпорядником інформації, в даному випадку комунальною медичною установою «Обласне бюро судово-медичної експертизи» лише за дозволом осіб, які його залучили. Відповідачі правильно класифікували зміст запиту та надали обґрунтовану відповідь, а тому, на переконання суду, в діях відповідачів відсутні порушення прав заявника на одержання публічної інформації.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції та зважає на наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011р. № 2939-VI (далі - Закон), публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація отримується або створюється в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством (ч.1 ст.1 Закону).

Відповідачі є розпорядниками публічної інформації, створеної в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, визначених процесуальним законодавством.

Стаття 10 Закону закріплює право кожного знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом; право на доступ до інформації про неї, яка збирається та зберігається. Також дана норма встановлює обов'язок розпорядників інформації, які володіють інформацією про особу надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

Таємна інформація - інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю (ст.8 Закону).

Відповідно до ст.6 Закону інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що інформація, надання якої є предметом спору, містить відомості про обставини справи, яка перебуває у провадженні органів досудового розслідування. Отже запитувана позивачем інформація є таємною інформацією з обмеженим доступом. Доступ до даної інформації має надаватись згідно вимог КПК України.

Згідно п.4 ч.5 ст.69 КПК України експерт зобов'язаний не розголошувати без дозволу сторони кримінального провадження, яка його залучила, чи суду відомості, що стали йому відомі у зв'язку з виконанням обов'язків, або не повідомляти будь-кому, крім особи, яка його залучила, чи суду про хід проведення експертизи та її результати.

Згідно статті 70 КПК України, за завідомо неправдивий висновок, відмову без поважних причин від виконання покладених обов'язків у суді, невиконання інших обов'язків експерт несе відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, запитувана позивачем інформація може бути надана розпорядником інформації яким є експертна установа, лише за дозволом осіб, які її залучили.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідачами правомірно відмовлено позивачу в наданні зазначеної інформації, а тому є безпідставними та такими що не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправною відмови у наданні позивачу інформації. З урахуванням цього не можуть бути задоволені й похідні вимоги щодо зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Смілянець Е. С.