Справа № 202/2399/16-а
Суддя: Бєльченко Л. А.
Дата ухвалення: 2016-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/2399/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 червня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі судді - Бєльченко Л.А.,

при секретарі Терещук Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного обєднаного Управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Лівобережного обєднаного Управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську (далі УПФУ) про визнання дій неправомірними щодо припинення виплати їй пенсії як інваліду третьої групи з дитинства, зобов*язання поновити виплату пенсії як інваліду третьої групи з дитинства відповідно до Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» з 01.04.2015 року.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є державним службовцем. До 01.04.2015 року вона отримувала пенсію як інвалід третьої групи загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування». З 01.04.2015 року виплату пенсії їй було припинено з тих підстав, що з 01.04.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VІІІ, яким, зокрема, внесено зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач в судове засідання не з'явилася. Надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу розглянути за її відсутності (а.с. 23).

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності та письмові заперечення. В письмових запереченнях представник відповідача позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог, вказуючи, що виплату пенсії позивачеві, як інваліду третьої групи загального захворювання, було припинено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015 року, який набрав чинності з 01.04.2015 року. Виплата таких пенсій припинена з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року. З 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року № 911, відповідно до якого продовжено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у 2016 році. Також просила застосувати до позовних вимог строк позовної давності та залишити позовні вимоги без розгляду (а.с. 20, 21-22).

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ і до 01.04.2015 року отримувала пенсію як інвалід третьої групи загального захворювання, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування».

Судом також встановлено, що позивач працює на посаді державного службовця.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» в редакції, яка чинна з 01.04.2015 року, тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Після звільнення з роботи пенсії відповідно до цього Закону поновлюються.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/ щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв*язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим законом не призначаються.

З огляду на зазначене, суд вважає, що з 01 червня 2015 року виплату позивачеві пенсії, призначеної відповідно до Закону «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» має бути відновлено.

Суд вважає, що заява представника відповідача щодо застосування строку позовної давності та залишення позовних вимог без розгляду є безпідставною, оскільки з матеріалів справи убачається, що 26 січня 2016 року позивач зверталась до відповідача із заявою щодо невиплати їй пенсії по інвалідності з квітня 2015 року. Листом від 11 лютого 2016 року № 825/02/40 позивачеві надана відповідь, у зв'язку з чим було припинено виплату пенсії з 01 квітня 2015 року. Саме з цієї дати, на думку суду, позивач дізналася або мала була дізнатися про порушення її прав з боку відповідача.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 94 КАС України судовий збір підлягає стягненню з Лівобережного об*єднаного Управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача у розмірі 551,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 160-163 КАС України, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-ІІІ, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лівобережного обєднаного Управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов'язати Лівобережне обєднане Управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську відновити з 01 червня 2015 року виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Лівобережного об*єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот пятдесят однієї) грн.. 20 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя Бєльченко Л.А.