Справа № 820/2610/16
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

27 травня 2016 р. № 820/2610/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді - Панченко О.В.,

суддів - Тітова О.М., Самойлової В.В.,

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника відповідача - Гундар Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2
до Державної фіскальної служби України
провизнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати в повному обсязі наказ ДФС України від 21.04.2016 року №1511-о "Про припинення державної служби ОСОБА_2";

- поновити ОСОБА_2 на державній службі в органах ДФС України на посаді начальника Південної (Красноградської) об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області;

- допустити постанову суду у справі до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_2 на державній службі в органах ДФС України на посаді начальника Південної (Красноградської) об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_2 працює в органах податкової служби на різних посадах з 01.04.1997 року. 18.12.2015р. наказом Державної фіскальної служби України №3994-0 "Про покладання обов'язків на ОСОБА_2", у зв'язку із службовою необхідністю, на позивача, яка займала посаду заступника начальника Красноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, з 18 грудня 2015 року покладено виконання обов'язків начальника Красноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області. Наказом Державної фіскальної служби України від 27.01.2016 року №123-0 позивача призначено на посаду начальника Красноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області, при цьому звільнено її з посади заступника начальника цієї ж ОДПІ та п. 2 наказу Державної фіскальної служби України №3994-0 "Про покладання обов'язків на ОСОБА_2" від 18.12.2015 року визнано таким, що втратив чинність.

21.04.2016року Державною фіскальною службою України прийнято наказ №1511-0, яким припинено державну службу начальнику Південної (Красноградської) ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_2 та звільнено її з посади. Підставою для припинення державної служби та звільнення з посади позивача у спірному наказі зазначена ст. 30 Закону України "Про державну службу". Фактичною підставою - за порушення позивачем положень ст. ст. 16, 16-1 Закону України "Про державну службу".

Позивач стверджує, що жодних порушень положень Закону України "Про державну службу" з її боку допущено не було, а отже наказ про звільнення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача прибув у судове засідання та склав на адресу суду заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 42).

Відповідач - Державна фіскальна служба України, у судовому засіданні позов не визнала.

У письмових запереченнях на позов (а.с. 57-60) представник Державної фіскальної служби України вказав, що наказом ДФС України від 27.01.2016 року №123-о ОСОБА_2 призначено на посаду начальника Красноградської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області. Згідно з наказом ДФС України від 20.10.2015 №3331-о на посаду заступника начальника - начальника Кегичівського відділення Красноградської ОДПІ призначено ОСОБА_3. Із особистої справи ОСОБА_2 стало відомо, що ОСОБА_4 є її рідним братом, а з особистої справи ОСОБА_3 - що останній є її чоловіком. Частиною 2 статті 27 Закону України "Про запобігання та протидії корупції" (далі Закон № 1700) передбачено, що особи, які претендують на зайняття посад, зазначених у п.п. "а", "в" - "з" п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зокрема, особи, уповноважені на виконання функцій держави, державні службовці, зобов'язані повідомити керівництво органу, на посаду в якому вони претендують, про працюючих у цьому органі близьких їм осіб.

Отже, за судженням відповідача, в порушення цієї норми закону, позивач, при призначенні її на посаду начальника Красноградської ОДПІ, не повідомила керівництво про те, що на посаді заступника начальника - начальника Кегичівського відділення Красноградської ОДПІ працювала ОСОБА_3, яка є дружиною її рідного брата. Після встановлення вищезазначених обставин, ДФС України зобов'язала ОСОБА_2 надати пояснення щодо забезпечення нею вимог ст. 27 Закону № 1700. Оскільки з 27.01.2016 у ОСОБА_2 виник потенційний конфлікт інтересів, про який вона, в порушення вимог ст. 27 Закону України №1700, не повідомила безпосереднього керівника, відповідач цілком обґрунтовано та правомірно прийняв наказ від 21.04.2016 року №1511-о "Про припинення державної служби ОСОБА_2" За таких підстав, відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Колегія суддів, вислухавши представника відповідача, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які врегульовують спірні відносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Стаття 8 Конституції України встановлює, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закон та інші нормативно - правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Правовий порядок в Україні, за визначенням ст. 19 Конституції України, ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 43 Конституції України гарантує кожному право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізує програми професійно - технічного навчання, підготовки та перепідготовки кадрів відповідно до суспільних програм. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55 Конституції України). Кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

З трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_2 (а.с. 10-31), судом встановлено, що позивач прийнята на посаду головного державного податкового інспектора у відділ податкових розслідувань 01.04.1997 року.

Наказом голови Державної фіскальної служби України від 18 грудня 2015 року №3994-0 у зв'язку з службовою необхідністю, виконання обов'язків начальника Красноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області покладено на ОСОБА_2 - заступника начальника Красноградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області з 18 грудня 2015 року (а.с. 32).

27.01.2016 року на підставі наказу Державної фіскальної служби України №123-о позивача призначено в порядку переведення на посаду начальника Красноградської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області (а.с. 33).

21 квітня 2016 року наказом голови Державної фіскальної служби України №1511-о, за порушення вимог, передбачених ст.ст. 16, 16-1 Закону України "Про державну службу", на підставі ст. 30 Закону України "Про державну службу" припинено державну службу начальнику Південної (Красноградської) ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_2 та звільнено її з посади (а.с. 36).

Вирішуючи спір суд відзначає, правовідносини, що склались між сторонам даного спору врегульовані Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-XII, Законом України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014 року №1700-VII.

Положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України "Про запобігання корупції" №1700-VII від 14.10.2014 року, надано поняття:

- близькі особи - особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом і мають взаємні права та обов'язки із суб'єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов'язки яких із суб'єктом не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, а також - незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням згаданого суб'єкта;

- потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

- приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях;

- безпосереднє підпорядкування - відносини прямої організаційної або правової залежності підлеглої особи від її керівника, в тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питань прийняття на роботу, звільнення з роботи, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень, контролю за їх виконанням.

Суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, в тому числі, є:

в) державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 27 Закону України "Про запобігання корупції" №1700-VII встановлено, особи, зазначені у підпунктах "а", "в" - "з" пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, не можуть мати у прямому підпорядкуванні близьких їм осіб або бути прямо підпорядкованими у зв'язку з виконанням повноважень близьким їм особам.

Сторонами на заперечується, що на час призначення позивача на посаду начальника Красноградської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області, ОСОБА_3, яка є дружиною рідного брата ОСОБА_2, працювала на посаді заступника начальника-начальника Кегичівського відділення Красноградської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не можуть прямо чи опосередковано спонукати у будь-який спосіб підлеглих до прийняття рішень, вчинення дій або бездіяльності всупереч закону на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб.

Виходячи з аналізу вищевказаних положень законодавства, що регулює дані правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не порушувались вимоги антикорупційного законодавства, оскільки, по - перше відсутні докази наявності конфлікту інтересів, по-друге для наявності ознак потенційного конфлікту інтересів має бути приватний інтерес, а саме: будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв'язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

З пояснень позивача від 03.03.2016 року, наданих голові Державної фіскальної служби України, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_2 не проживає з ОСОБА_3 однією родиною, вона та члени її сім'ї тривалий час стосунків з братом та членами його сім'ї не підтримують, будь-якого інтересу, зумовленого особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з ними не має.

Відповідачем, за правилами, встановленими ч. 2 ст. 72 КАС України, не надано жодного доказу та не наведено жодної обґрунтованої підстави на спростування вказаних вище обставин.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку про відсутність реального чи потенційного конфлікту інтересів між позивачем та дружиною її рідного брата, у зв'язку з перебуванням ОСОБА_2 на посаді начальника Південної ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області.

Між іншим, колегія суддів зазначає, що згідно ст. 30 Закону України "Про запобігання корупції", усунення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів здійснюється за рішенням керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, у випадках, якщо конфлікт інтересів не має постійного характеру та за умови можливості залучення до прийняття такого рішення або вчинення відповідних дій інших працівників відповідного органу, підприємства, установи, організації.

Усунення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів, а також залучення до прийняття такого рішення або вчинення відповідних дій інших працівників відповідного органу, підприємства, установи, організації здійснюється за рішенням керівника органу або відповідного структурного підрозділу, в якому працює особа.

Відповідно до приписів ст. 14 Закону України "Про державну службу" №3723-XII, від 16.12.1993 року, дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Згідно до положень ст. 16-1 Закону України "Про державну службу" №3723-XII, від 16.12.1993 року, державні службовці зобов'язані дотримуватися правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України "Про запобігання корупції".

Положеннями ст. 30 Закону України "Про державну службу" №3723-XII, від 16.12.1993 року визначено, крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі: 1) порушення умов реалізації права на державну службу (стаття 4 цього Закону); 2) недотримання пов'язаних із проходженням державної служби вимог, передбачених статтями 16 і 16-1 цього Закону.

Відповідно до приписів п.3.1, 3.2 "Загальних правил поведінки державного службовця", затверджених наказом Головного управління державної служби України №214 від 04.08.2010 року.

Державний службовець зобов'язаний у межах своїх повноважень вживати заходів щодо недопущення конфлікту інтересів, а саме суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих йому службових повноважень.

Обставини, що можуть призвести до виникнення конфлікту інтересів, повинні бути усунуті до того, як державний службовець буде призначений на посаду.

У разі коли обставини, що можуть призвести до виникнення конфлікту інтересів, склалися після призначення на посаду, державний службовець повинен невідкладно повідомити в письмовій формі про це свого безпосереднього керівника та терміново вжити заходів щодо усунення таких обставин.

Проаналізувавши вищенаведені нормативні акти, оцінивши докази наявні в матеріалах справи, колегія суддів доходить висновку, що ОСОБА_2 з ОСОБА_3 не мали потенційного конфлікту інтересів, відтак у позивача не виникло обов'язку, відповідно до вимог Закону України "Про запобігання корупції", Загальних правил поведінки державного службовця, затверджених наказом Головного управління державної служби України №214 від 04.08.2010 року для вжиття будь-яких заходів щодо недопущення конфлікту інтересів.

В свою чергу відповідач безпідставно та без дотримання вимог діючого законодавства посилався на положення ст. 30 Закону України "Про державну службу" №3723-XII, від 16.12.1993 року, як на підставу для припинення державної служби ОСОБА_2, що в подальшому, як наслідок потягло за собою прийняття Державною фіскальною службою України протиправного наказу від 21.04.2016 року №1511-0 про звільнення позивача.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Натомість позивач, на виконання вимог ч.1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Враховуючи той факт, що позивачем доведено протиправність дій Державної фіскальної служби України щодо складання спірного наказу від 21.04.2016 року №1511-о "Про припинення державної служби ОСОБА_2", який в подальшому слугував підставою для звільнення позивача зі служби в податкових органах, а відповідачем в свою чергу не спростовано належними та допустимими доказами по справі позицію та доводи Державної фіскальної служби України, що стали підґрунтям для прийняття оскаржуваного наказу, колегія суддів вважає, що для повного відновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивача необхідно скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 21.04.2016 року №1511-о "Про припинення державної служби ОСОБА_2" та поновити ОСОБА_2 на державній службі в органах Державної фіскальної служби України на посаді начальника Південної (Красноградської) об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За правилами, встановленими ст. 256 Кодексу законів про працю, постанову суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_2 слід допустити до негайного виконання.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді - задовольнити.

Скасувати наказ Державної фіскальної служби України від 21.04.2016 року №1511-о "Про припинення державної служби ОСОБА_2".

Поновити ОСОБА_2 на державній службі в органах Державної фіскальної служби України на посаді начальника Південної (Красноградської) об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області.

Постанову в частині поновлення ОСОБА_2 на державній службі в органах ДФС України на посаді начальника Південної (Красноградської) об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 3 червня 2016 року.

Головуючий суддя Панченко О.В.

Суддя Самойлова В.В.

Суддя Тітов О.М.