Справа № 464/2377/16-а
Суддя: Горбань О. Ю.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/2377/16-а
пр.№ 2-а/464/124/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2016 Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Горбань О.Ю.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

при участі: позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені залу суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у м.Львові про скасування постанов в справах про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанов в справах про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування позову покликається на те, що 22 лютого 2016 року постановою серії ПС2 №722528 позивача в справі про адміністративне правопорушення неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень. Вказана постанова винесена за невиконання вимоги знаку 5.11 (смуга зустрічного руху) для маршрутних таксі) за адресою м.Львів, вул.Дорошенка, 8, чим порушено п.33 ОСОБА_5 дорожнього руху України. Вважає дану постанову протиправною, оскільки інспектором не були зясовані і доведені обставини, які б свідчили, що позивач дійсно вчинив дії, в яких є ознаки проступку, за який законом встановлено відповідальність. Зокрема, транспортним засобом позивач 22.02.2016 о 12:54 год. не керував на вул.Дорошенка, 8 у м.Львові.

Крім того, 22 лютого 2016 року постановою серії ПС2 №722529 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Вказана постанова винесена за те, що позивач керував 22.02.2016 о 01:29 хв. на пр.Шевченка, 1 у м. Львові і не мав при собі посвідчення водія, реєстраційного паспорту на машину та полісу обовязкового цивільного страхування власників транспортних засобів. Вказав, що в момент коли підїхала патрульна служба, автомобіль позивача був припаркований, позивач знаходився біля транспортного засобу та у жодному разі не перебував за кермом. Незважаючи на це, працівниками патрульної служби були складені декілька протоколів про адміністративне правопорушення, в тому числі за ч.1 ст.130 КУпАП. Категорично заперечує факт керування автомобілем в стані алкогольного спяніння, а також те, що не надав документів, а також заперечує порушення правил дорожнього руху. Зазначає, що правопорушень не вчиняв, такі не зафіксовано технічними приладами і технічними засобами, базується лише на безпідставних звинуваченнях інспекторів. Просить скасувати постанови в справі про адміністративне правопорушення, оскільки жодних порушень ОСОБА_5 дорожнього руху України позивач не вчиняв, зміст протоколів не відповідає дійсності, що в сукупності свідчить про упередженість посадових осіб при розгляді неіснуючих порушень.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, вказав, що 22.02.2016 не керував транспортним засобом, вживав алкогольні напої і тому передав право керування своєму товаришу, який і переставляв автомобіль з одного місця. Пояснив, що десь о 01 год. 22 лютого 2016 року до нього на пр.Шевченка у м.Львові підійшли працівники поліції і запропонували проїхати з ними для зясування особи. Таким чином його було доставлено на вул.Мартовича, 2 у м.Львові до Галицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області. Оскільки він не керував транспортним засобом, тому надав лише паспорт. Вважає безпідставним вимоги працівників поліції вимагати у пішохода права на керування, а також полісу з іншими документи водія. Просить задоволити позов.

Представник позивача ОСОБА_3, діючи згідно угоди про надання правової допомоги (а.с.18), позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задоволити. Вказав, що оспорювані протоколи про ніби-то вчинення порушень складені у різних місцях розгляду, містять суперечності і виправлення. Зазначає, що працівники патрульної служби необґрунтовано і протиправно винесли 22.02.2016 оскаржувані постанови.

Представник відповідача ОСОБА_4, діючи згідно довіреності №20 (а.с.13), в судовому засіданні позов заперечила. Пояснила, що 22 лютого 2016 року інспекторами патрульної служби ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 був помічений автомобіль КІА під керуванням позивача, котрий порушив правила дорожнього руху, а саме їхав по смузі руху для маршрутних транспортних засобів. Після зупинки транспортного засобу із водійського місця вийшов позивач з ознаками алкогольного спяніння. Оскільки позивач в категоричній формі відмовлявся від надання документів, від проходження медичного огляду на стан спяніння, тому позивач був запрошений на вул.Мартовича у м.Львів в приміщення Галицького відділу поліції, де інспектором були складені дві постанови про адміністративні правопорушення за ч.3 ст.122, за ч.1 ст.126 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП. Від підпису і проходження огляду на стан спяніння позивач відмовився, що засвідчили двоє свідків. Просить врахувати, що протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, який скерований в Сихівський районний суд м.Львова розглянутий і позивача визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності постановою від 05.05.2016 до сплати штрафу. Враховуючи наведене, просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, матеріали про адміністративне правопорушення № 464/2200/16-п (пр. 3/464/487/26), які містять відеозапис з місця вчинення правопорушення, суд приходить до наступного.

Згідно п.1 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008).

Як вбачається з копії оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №722529 від 22 лютого 2016 року (а.с.4), ОСОБА_2 22.02.2016 о 01 год. 29 хв. на пр.Шевченка, 1 в м.Львові, керував автомобілем НОМЕР_1 без посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб, полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також полісу (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що якої встановлено ці обставини. Частиною 4 цієї статті цього Кодексу визначено, що постанова суду у справі про адміністративний проступок, яка набрала законної сили, є обовязковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки чи бездіяльність особи, щодо якої ухвалено постанову суду, лише в питаннях чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

З постанови Сихівського районного суду м.Львова від 05.05.2016 вбачається, що ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (події 22.02.2016), накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Вказана постанова відносно ОСОБА_2 знабрала законної сили і має преюдиційне значення.

Викладені в оскаржуваній постанові обставини стверджуються показаннями свідків - інспекторів патрульної поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відеозаписом, долученим до справи про адміністративне правопорушення. З постанови вбачається, що свідок ОСОБА_6 ствердно вказала, що позивач керував транспортним засобом. Отже, повністю спростована позиція позивача з приводу його не причетності до керування транспортним засобом.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що він не порушував ОСОБА_5 дорожнього руху України, оскільки не керував транспортним засобом, а відтак і не пред'явив для перевірки посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Суд критично оцінює покази позивача, розцінює їх такими, що надаються неправдиво і непослідовно, в матеріалах справи наявні дані, що підтверджують факт порушення позивачем ОСОБА_5 дорожнього руху стосовно не предявлення для перевірки посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. ОСОБА_2 того, під час судового розгляду позивач також не надав для огляду поліс в підтвердження своєї позиції.

Таким чином, з представлених на розгляд суду матеріалів вбачається вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена правомочною особою, стягнення накладено в межах санкції статті із врахування вимог ст.33 КУпАП та строків накладення адміністративного стягнення.

Крім того, при винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення працівником поліції дотримано вимоги статтей 245 і 283 КУпАП, порушень при прийнятті постанови серія ПС2 №722529 від 22.02.2016, які б свідчили про незаконність такої, судом не встановлено. Жодних інших обґрунтованих заперечень позивачем у позові не наведено, при цьому такі спростовані представником відповідача під час розгляду справи.

Таким чином, оцінюючи докази по даній справі, які були добуті та досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову стосовно визнання протиправним та скасування постанови серії ПС2 №722529 по справі про адміністративне правопорушення від 22.02.2016 за ч.1 ст.126 КУпАП слід відмовити.

Разом з тим, як вбачається з копії іншої оскаржуваної позивачем постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №722528 від 22 лютого 2016 року (а.с.3), ОСОБА_2 22.02.2016 о 12 год. 54 хв. на вул.Дорошенка, 8 в м.Львові, керував автомобілем НОМЕР_1 і не виконав вимогу знаку 5.11 (смуга руху для маршрутного транспортного засобу), чим порушив п.33 ПРД, вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП. Вказана оспорювана постанова складена на пл.Міцкевича, 8 у м.Львові.

Згідно ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Представник відповідача не надав суду будь яких доказів у справі про адміністративне правопорушення на підставі, яких була винесена оскаржувана постанова, не пояснив чисельні виправлення, описки, суперечності стосовно дати та години, місця при складанні цієї постанови, не надав показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Хоча законодавство України чітко не гарантує презумпцію невинуватості у справах про адміністративні правопорушення, Конституційний суд України (Справа № 1-34/2010) визнав, що презумпція невинуватості поширюється на справи про адміністративні правопорушення.

Таким чином, вина позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме у виїзді на смугу руху для маршрутного транспортного засобу 22.02.2016 о 12:54 год. на вул.Дорошенка, 8 у м.Львові не доведена, а тому в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що постанова серія ПС2 № 722528 у справі про адміністративне правопорушення від 22 лютого 2016 року складена з грубими порушеннями норм передбачених КУпАП, така відносно позивача має бути скасована.

Отже, суд приходить до висновку про визнання протиправною та скасування постанови серія ПС2 № 722528 у справі про адміністративне правопорушення від 22 лютого 2016 року. В решті позовних вимог стосовно іншої постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №722529 від 22 лютого 2016 року слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 71, 159-163, 171-2 КАС України, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ПС2 №722528 по справі про адміністративне правопорушення від 22.02.2016 про застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КпАП України.

В решті позовних вимог про визнання протиправним та скасування постанови серії ПС2 №722529 по справі про адміністративне правопорушення від 22.02.2016 за ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання її копії до Львівського апеляційного адміністративного суду у відповідності до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.2015 №3-рп/2015.

Суддя: О.Ю.Горбань