Справа № 805/4618/15-а
Суддя: Жаботинська Світлана Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Галатіна О.О.
Суддя-доповідач - Жаботинська С.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року справа №805/4618/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Жаботинської С.В., суддів Васильєвої І.А., Казначеєва Е.Г., за участю секретаря судового засідання Борисова А.А., за участю представника позивача Хомяк Е.А., представника відповідача Пожидаєвої О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року у адміністративній справі № 805/4618/15-а за позовом Публічного акціонерного товариства «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» до Державної податкової інспекції у Волноваському районі Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення від 09.07.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № від 09.07.2015 року, складене на підставі акту перевірки від 19.06.2015 року № 355/05-33-15-01/00191721, щодо порушення п. пункту 198.2 ст. 198 розділу V Податкового кодексу України, в результаті чого збільшено суму грошового зобов'язання позивача щодо сплати податку на додану вартість на загальну суму грошового зобов'язання у розмірі 1888082, 00 грн., у тому числі за основним платежем на суму 1258721, 00 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 629361, 00 грн. ( а.с. 8).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивачем правомірно віднесено суму податку на додану вартість до складу податкового кредиту за квітень 2015 року за податковими накладними, складеними у січні-березні 2015 року, у розмірі 1258721,00 грн., оскільки у деклараціях за січень-березень 2015 року суми податкового кредиту не враховувались в силу приписів п. 44.1 ст. 44, 198.2, 198.3 та 198.6 ст. 198 Податкового кодексу, тобто підприємство не набуло права на включення спірної суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту. Крім того, зазначає, що підприємство перебуває на території проведення антитерористичної операції та має сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України, в якому засвідчується настання для нього обставин непереборної сили з 1 липня 2014 року.

За таких обставин, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним та скасоване податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Волноваському районі Головного управління Міндоходів у Донецькій області № від 09.07.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1 888 082 грн., в т.ч. за основним платежем 1 258 720,86 грн., за штрафними санкціями 629 361 грн.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що позивач несвоєчасно отримав всі необхідні первинні документи на підтвердження отриманих товарів/послуг від контрагентів на загальну суму ПДВ 1258720, 86 грн. Крім того, зазначив, що останній отримав сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України, в якому засвідчується настання для ПАТ «Великоанадольський вогнетривкий комбінат» обставин непереборної сили з 1 липня 2014 року.

Відповідач з постановою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що платником податків порушено Порядок заповнення та надання податкової звітності по ПДВ та приписів ст. 50 Податкового кодексу України. Зазначає, що у позивача не має права на свій розсуд визначати період, у який підлягає відображенню податкові накладні з подальшим обрахуванням податкового кредиту.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2016 року замінено відповідача Державну податкову інспекцію у Волноваському районі Головного управління ДФС у Донецькій області на Волноваську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області.

Дослідивши письмові матеріали справи, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін, колегія суддів встановила наступне.

Позивач є юридичною особою та зареєстрований за адресою: 85721, Донецька обл., Волноваський район, селище міського типу Володимирівка, вул. Заводська, 1, що підтверджується випискою з ЄДРПОУ та знаходиться на обліку у відповідача як платник податків (а.с. 34-35).

20 травня 2015 року Публічним акціонерним товариством "Великоанадольський вогнетривкий комбінат" подана податкова декларація з податку на додану вартість за квітень 2015 року ( а.с. 20-25).

З розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів до вказаної декларації вбачається, що до податкового кредиту, зокрема, віднесені суми ПДВ по податковим накладним січня - березня 2015 року на суму ПДВ 1 258 720,86 грн.

19 червня 2015 року відповідачем складено акт № 355/05-33-15-01/00191721 про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ПАТ "Великоанадольський вогнетривкий комбінат" за квітень 2015 року. Висновком акту є порушення п. 198.2 ст.198 розділу V Податкового кодексу України шляхом віднесення до складу податкового кредиту за квітень 2015 року сум ПДВ за податковими накладними, складеними у січні - березні 2015 року у розмірі 1 258 721 грн.

09 липня 2015 року на підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1 888 082 грн., в т.ч. за основним платежем 1 258 721 грн., за штрафними санкціями 629 361 грн., яке відправлено Директору ПАТ «ВАВК» ОСОБА_1 ( а.с. 12-13).

23 липня 2015 року позивачем подана скарга № 705 на податкове повідомлення-рішення № до Головного управління ДФС у Донецькій області, за результатами розгляду якої винесено рішення № 8629/10/05-99-10-03-12-1 про залишення скарги без задоволення.

При вирішенні справи, колегія суддів виходить з наступного.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків передбачені ст. 200 Податкового кодексу України.

Згідно п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Згідно п. п. 76.1, 76.2 ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Відповідно до п. 86.2 ст. 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування у звітному (податковому) періоді, та зараховує таку суму заниження до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду; б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Як вже зазначалось раніше, 20 травня 2015 року позивачем подана податкова декларація з податку на додану вартість за квітень 2015 року ( а.с. 20-25).

19 червня 2015 року відповідачем складено акт № 355/05-33-15-01/00191721 про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ПАТ "Великоанадольський вогнетривкий комбінат" за квітень 2015 року.

09 липня 2015 року на підставі акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1 888 082 грн., в т.ч. за основним платежем 1 258 721 грн., за штрафними санкціями 629 361 грн., яке відправлено Директору ПАТ «ВАВК» ОСОБА_1 ( а.с. 12-13).

Відповідно до п.п. 14.1.178 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Згідно пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України (в редакції на час подання податкової декларації з податку на додану вартість) датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб'єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних ( п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 180 календарних днів з дати складення податкової накладної; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку;для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно.

Таким чином, наведена норма стосується лише тих податкових накладних, які не зареєстровані або зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, а тому не може бути застосована до позивача, оскільки в ході розгляду справи не встановлено, що податкові накладні, складені в січні-березні 2015 року, були зареєстровані з порушенням терміну їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Крім того, в апеляційній скарзі відповідач сам вказує на те, що спірні податкові накладні своєчасно та належним чином зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Також, колегія суддів зазначає, що у зв'язку з відсутністю спеціальної норми на час подання податкової декларації позивачем, яка б встановлювала строк, протягом якого у платника податків зберігається право на включення до податкового кредиту суми податку на додану вартість на підставі належним чином отриманих податкових накладних, та за відсутності інших законодавчих обмежень в часі для платника податків на включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість у наступних звітних періодах, ніж тих, у яких виписані податкові накладні, платника податків не може бути позбавлено права на включення до складу податкового кредиту відповідних сум за такими податковими накладними, якщо дотримано вимоги щодо належного їх оформлення та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних в межах загальних граничних строків, встановлених нормами Податкового кодексу

За таких обставин твердження відповідача про те, що податкові накладні з січня 2015 р. по березень 2015 року своєчасно зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, включаються до складу податкового кредиту того звітного періоду, на який припадає дата їх складання, а отже податкові накладні з датою виписки до квітня 2015 р. не повинно бути включено до складу податкового кредиту за квітень 2015 р., а можуть бути уточнені в порядку, визначеному Податковим кодексом України, не відповідає нормам матеріального права які регулюють спірні правовідносини, в зв'язку з чим, колегія суддів вважає податкове повідомлення-рішення № від 09.07.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1 888 082 грн., в т.ч. за основним платежем 1 258 721 грн., за штрафними санкціями 629 361 грн., протиправним та таким, що підлягає скасуванню, як вірно зазначено судом першої інстанції.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім п. 4 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

За положеннями статті першої цього Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На час вирішення справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, тобто, період проведення АТО триває.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Пунктом 5 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено обов'язок Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 жовтня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014 у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053».

Як зазначалось раніше, місцезнаходження позивача: Донецька обл., Волноваський район, смт. Володимирівка, вул. Заводська, 1 та останній знаходиться на обліку у відповідача, місцезнаходження якого також входить до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція згідно Переліку, а саме Донецька обл., м. Волноваха.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звертався до Торгово-промислової палати України щодо засвідчення форс-мажорних обставин та отримав Сертифікат (висновок) про настання обставин непереборної сили від 05.09.2014 року № 2887/05-4, яким засвідчено настання обставин непереборної сили з 1 липня 2014 року позивачу при здійсненні ним господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обов'язкових платежів ( а.с. 26-27).

Згідно п. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахування вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача № від 09.07.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1888 082 грн. , в тому числі за основним платежем 1258721 грн. та за штрафними санкціями 629361 грн.

Таким чином, враховуючи наявні докази в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги апелянта не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, справа по суті вирішена правильно і підстави для скасування або зміни постанови відсутні.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 листопада 2015 року у адміністративній справі № 805/4618/15-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення у повному обсязі.

Ухвала у повному обсязі виготовлена 08 червня 2016 року.

Головуючий суддя С.В.Жаботинська

Судді І.А.Васильєва

Е.Г.Казначеєв