Справа № 814/2410/14
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 року К/800/3513/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіБорисенко І.В.
суддів Кошіля В.В.
Моторного О.А.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області
на постановуМиколаївського окружного адміністративного суду від 18.08.2014
та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2014
у справі № 814/2410/14
за позовомДержавної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області
дофізичної особи-підприємця ОСОБА_4
пропідтвердження обґрунтованості адміністративного арешту,-

ВСТАНОВИВ:

15.08.2014 Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області звернулась до суду з поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.08.2014, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2014, у задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, оскільки вважає, що постанову суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанцій було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне:

- на підставі пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.7 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, п.1 ч.2 ст.13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», позивачем прийнято наказ №784 від 29.07.2014 «Про проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_4.», яким вирішено провести з 30 липня 2014 року фактичну перевірку відповідача з питання ухилення від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі, без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі, внаслідок не укладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування;

- 30.07.2014 посадовими особами позивача здійснено вихід за податковою адресою відповідача: АДРЕСА_1, за результатами якого складено акт про неможливість розпочати перевірку №5/14-03-17-03-18/НОМЕР_1 від 08.08.2014, за змістом якого встановлено, що під час виходу за вказаною адресою виявлено найманого працівника без належного оформлення трудових відносин, який відмовився надавати будь-які пояснення, а відповідач не надав документів та пояснень щодо здійснення підприємницької діяльності, а також відмовився підписати направлення на перевірку №559/14-03-17-03-00, №560/14-03-17-03-00 від 30.07.2014 та отримати копію наказу №784 від 29.07.2014, у зв'язку з чим розпочати проведення фактичної перевірки є неможливим;

- у зв'язку з відмовою відповідача від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення та від допуску осіб контролюючого органу, 14.08.2014 начальником ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області було винесено рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків - ФОП ОСОБА_4, що перебуває за адресою: АДРЕСА_1.

На виконання п.94.10 ст.94 Податкового кодексу України позивач звернувся до суду з поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_4

Відмовляючи в задоволенні подання позивача, суди попередніх інстанцій виходили з того, що контролюючим органом не доведено наявності підстав для застосування умовного адміністративного арешту майна ФОП ОСОБА_4, оскільки не надано доказів, згідно ст.81 Податкового кодексу України, що засвідчують факт відмови платника податків (його посадової /службової/ особи або його уповноваженого представника) від проведення перевірки або від допуску посадових осіб до її проведення.

Судова колегія касаційної інстанції погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на таке.

Згідно пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За змістом п.80.1 ст.80 названого Кодексу фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп.80.2.7 п.80.2 ст.80 названого Кодексу).

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки (п.81.1 ст.81 названого Кодексу).

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови (п.81.2 ст.81 названого Кодексу).

Згідно п.94.1 ст.94 названого Кодексу адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до пп.94.2.3 п.94.2 ст. названого Кодексу арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

За змістом п.94.10 ст.94 названого Кодексу арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Судами попередніх інстанцій вставлено, що згідно акту про неможливість розпочати перевірку від 08.08.2014 відповідач відмовився підписати направлення на перевірку та отримати копію наказу про призначення перевірки. Однак, названим актом не зафіксовано факт відмови платника податків у проведені перевірки чи у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до її здійснення. При цьому, акт про відмову у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки в матеріалах справи відсутній.

Також, судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручення особисто під розписку відповідачу рішення про застосування умовного адміністративного арешту відповідно до п.4.3 розділу ІV Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013р. №568.

З огляду на викладене та за встановлених судами попередніх інстанцій обставин даної справи, колегія суддів касаційної інстанції вважає обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про відсутність законних підстав для задоволення подання про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_4, оскільки факт відмови платника податків у проведені перевірки чи у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до її здійснення, як підстава для застосування адміністративного арешту майна відповідача, позивачем не підтверджено.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування оскаржуваних судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області залишити без задоволення.

2. Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.08.2014 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2014 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Борисенко
СуддіВ.В. Кошіль
О.А. Моторний