Справа № 2-а-4745/09/1470
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2010-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2010 р.Справа № 2-а-4745/09/1470

Категорія:2.11.8Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Золотнікова О.С., Кравця О.О.,

при секретарі Чебан Ю.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Очаківської обєднаної державної податкової інспекції на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2009 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Очаківської обєднаної державної податкової інспекції про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій,-

В С Т А Н О В И Л А:

08.09.2009 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаєвського окружного адміністративного суду з позовом до Очаківської обєднаної державної податкової інспекції, та просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Очаківської обєднаної державної податкової інспекції від 28.08.2009р. № в частині застосування штрафних санкцій в сумі 4 864,00грн.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2009р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Очаківської обєднаної державної податкової інспекції в частині застосування штрафних санкцій на суму 80 гривень за незабезпечення відповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків, на суму 1,360 гривень за незабезпечення зберігання фіксальних звітних чеків (4-Z звіту), на суму 3,424 гривень за неведення обліку товарних запасів у встановленому порядку за місцем реалізації товару встановленому законом порядку. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, Очаківська обєднана державна податкова інспекція подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми процесуального та матеріального права та просить скасувати постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.11.2009 року, прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

Заслухавши суддю доповідача та перевіривши матеріали і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з таких підстав.

Так, судом 1-ї інстанції встановлено наступні обставини справи.

ОСОБА_1 зареєстрований в якості суб'єкта підприємницької діяльності 15.10.99р. виконавчим комітетом Очаківської міської ради.

Крім того, позивач здійснює підприємницьку діяльність в кафе «Волна», яке розташовано на міському пляжі поблизу бази відпочинку «Ольвія».

14 серпня 2009 року працівники податкового органу провели перевірку господарської одиниці - кафе «Волна», яке належить ОСОБА_1

За результатами перевірки було складено ОСОБА_2 №0150/14/00/23/НОМЕР_1 від 14.08.09р., яким зафіксовано п'ять правопорушень Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»:

1) проведення розрахункової операції без використання реєстратора розрахункових операцій (далі -РРО) на суму 16 гривень;

2) незабезпечення відповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків на 16 гривень;

3) незабезпечене зберігання фіскальних звітних чеків;

4) не щоденне друкування фіскального звітного чеку;

5) реалізація товару, який не облікований у встановленому порядку на суму 725,20 гривень.

В подальшому, рішенням № від 28.08.09р. уповноваженої особи відповідача, до позивача були застосовані штрафні (фінансові) санкції на суму 5284 гривень.

Приймаючи дане рішення суд першої інстанції дійшов цілком до обґрунтованого висновку про необхідність задовольнити цей позов частково, т.б. в частині визнання протиправним рішення відповідача та в частині застосування штрафу на суму 3424 гривень за неведення обліку товарних запасів у встановленому порядку за місцем реалізації товару встановленому законом порядку.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п.1, 2 ч. І ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій формі зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через реєстратори розрахункових операцій або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Дослідивши всі матеріали справи, судом другої інстанції було встановлено наступне.

Відповідно до акту перевірки від 14 серпня 2009 року, співробітниками ДПІ зафіксовано факт продажу продавцем товару (пиво у бляшанках) на суму 16 гривень без проведення розрахункової операції через РРО. Крім того, цей факт продажу пива без проведення розрахункової операції через РРО було визнано позивачем в суді першої інстанції.

Але, разом з тим, судова колегія акцентує свою увагу на факті порушення законодавства саме працівниками податкової служби 14 серпня 2009 року, т.б. під час проведення даної перевірки, які, в свою чергу виразилися у вчиненні ними дій, які виходять за межі їх повноважень, а саме: проведення негласного заходу по імітуванню розрахункової операції, без мети придбання товарів, а лише з метою провокування суб'єкта господарювання на правопорушення.

Статтею 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»передбачено, що органи податкової служби мають право проводити лише документальні перевірки. Тобто, в даному конкретному випадку, судова колегія погоджується із висновком суду 1-ї інстанції про те, що вони працівники ДПІ, діяли не у спосіб передбачений законом.

Відповідно до п.13 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів

розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суб'єкти

підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій формі

при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та

послуг зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці

проведення розрахунків суми коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора

розрахункових операцій.

Так, в акті перевірки від 14 серпня 2009р. працівниками податкової інспекції було зафіксовано факт невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена у денному звіті РРО - на суму 16 гривень.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, 14 серпня 2009 року на вимогу співробітників податкової служби підприємцем ОСОБА_1 було проведено перерахунок готівкових коштів, які знаходяться на місці проведення розрахунків. Самостійно визначена позивачем сума готівки склала 47 гривень. Відповідно до роздрукованого на час перевірки звіту РРО, сума розрахунків дорівнює 47 гривень.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що на момент перевірки дійсна сума, яка знаходилася в касі підприємця, повністю відповідає (ла) звіту РРО.

Даний факт знайшов підтвердження і в поясненнях допитаних в судовому засіданні суду першої інстанції свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (податкових інспекторів, які безпосередньо проводили перевірку), які, в свою чергу, пояснили, що вони вирахували суму невідповідності готівки на 16 гривень, виходячи з того, що в касі підприємства були відсутні кошти отриманні продавцем за дві банки пива під час проведення так званої «контрольної закупки».

Безпосередньо ж позивачем було зазначено, що під час проведення «контрольної закупки», перевіряючі розрахувалися з ним за пиво купюрою 50 гривень, після чого вони пред'явили службове посвідчення та ними було повернуто товар (2 банки пива), а позивач відповідно, повернув їх готівкові кошти у сумі 50 гривень.

Отже, вищевказаних шістнадцяти гривень не може бути у касі підприємства оскільки ці кошти одразу ж були повернуті на вимогу податкових інспекторів, якими, також, було підтверджено те, що ФОП ОСОБА_1 повернув готівкові кошти, за які була проведена «контрольна закупка», а інспекторами було повернуто пиво.

Таким чином, судова колегія зазначає, що в даному випадку податковою інспекцією до позивача було необґрунтовано застосовано штрафні санкції за відсутність в касі готівки, яку самі податкові інспектори і вилучили.

Враховуючи, що опис готівкових коштів повністю співпав зі звітом РРО, колегія судів, як і суд 1-і інстанції, вважає, що до позивача не можуть бути застосовані санкції, передбачені ст.22 Закону.

За таких обставин, суд 2-ї інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно зроблений висновок про необхідність задовольнити позов в

цій частині, а рішення відповідача скасуванню в частині застосування санкцій на суму

80 гривень за незабезпечення відповідності суми готівкових коштів на місці проведення

розрахунків.

Відповідно до п.9 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів

розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»суб'єкти

підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій формі

при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та

послуг зобов'язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за

виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки і

забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Відповідно до акту перевірки від 14.08.09р. податківцями зафіксовано відсутність в КОРО 2 - звітів №143, №144; №145, №146.

Але, колегією суддів при досліджені матеріалів справи було виявлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні судом першої інстанції було оглянуто Книгу обліку розрахункових операцій №/1 від 01.07.08р., де на 28-ому аркуші знаходяться фіскальні чеки 2-звіт №143, №144; №145, №146 від 14.06.09р.

До того ж, під час огляду КОРО встановлено, що зазначені фіскальні чеки розташовані за належним їм місцем у хронологічному порядку, між чеками №142 та №147, слідів виправлень або переклеювань візуально не знайдено. Також в КОРО маються записи на підставі цих звітів.

Отже, на підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що факт не зберігання фіскальних звітних чеків №143, №144, №145, №146 відповідачем недоведеним, а рішення суб'єкта владних повноважень в цій частині - необґрунтованим, і відповідно, рішення суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в цій частині щодо скасування санкцій на суму 1360 гривень за незабезпечення зберігання фіскальних звітних чеків (4-2 звіту)правильним.

Пунктом 4 ст.17 вказаного вище Закону передбачено штрафну санкцію у вигляді двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його не зберігання в книзі обліку розрахункових

операцій.

Відповідно до акту перевірки від 14.08.09р. податковими інспекторами зафіксовано факт не щоденного друку на РРО фіскального звітного чеку за 14.07.09р.. Позивач заперечував проти цього порушення, оскільки 14.07.09р. кафе не працювало, що підтверджується записом в КОРО.

Колегія не погоджується з такими доводами ОСОБА_1, оскільки відповідач до такого висновку прийшов на підставі аналізу контрольної стрічки за 15.07.09р., з якої виходить, що 14.07.09р. було проведено розрахункову операцію на суму 40,50 гривень.

Відповідно до ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В судовому засіданні суду 2-ї інстанції позивач аргументів податкового органу не спростував.

За таких обставин, судом першої інстанції правильно та обґрунтовано відмовлено в задоволенні позову в цій частині.

Також, в ОСОБА_2 перевірки від 14.08.09р. співробітниками податкової служби зазначено, що в кафе здійснюється реалізація товару, який не обліковано у встановленому порядку за місцем їх реалізації на загальну суму 1712 гривень, відсутні накладні та інші

первинні документи.

Як вже було зазначено колегією вище, судом першої інстанції на підставі огляду в судовому засіданні Книги обліку доходів та витрат встановлено, що в ній зафіксовано найменування товару, його кількість, ціна, від кого та на підставі чого отриманий, ціна реалізації, посилання на первинні документи.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій формі зобов'язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Тобто, п.12 ч.1 ст.3 Закону є відсильною нормою, і може застосовуватися лише при наявності інших правових норм, які передбачають такий порядок ведення обліку товарних запасів.

Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»розповсюджується лише на юридичних осіб.

Єдиним документом, який повинен вести підприємець без створення юридичної особи, це Книга обліку доходів та витрат.

В постанові Кабінету Міністрів України №1269 від 26.09.01р. визначено, що суб'єктом підприємницької діяльності до Книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, пов'язаної з проведеними витратами і/або отриманим доходом: сума витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника: сума вартості товарів, отриманих для їх продажу (надання послуг); сума виручки від продажу товарів (надання послуг) - з підсумком за день.

Обов'язок щодо внесення записів на підставі первинних документів визначений в «Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат громадян - суб'єктів підприємницької діяльності (з особливостями її ведення для сфери торгівлі) ф.№10», але враховуючи, що цей документ ухвалений у вигляді листа ДПА від 05.11.97р. №17-0117/10-8886, він може носити лише рекомендаційний характер.

Також, судовою колегією враховується, що незважаючи на відсутність обов'язку мати на товар первинні документи, у позивача зазначені накладні в наявності були. В Книзі обліку доходів та витрат весь товар облікований.

Той факт, що на момент проведення перевірки вони знаходилися дома, а не на місці проведення розрахунків, на думку судової колегії, неможливо кваліфікувати за ст. 21 Закону «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки відповідальність передбачено саме за реалізацію товару який не облікований у встановленому порядку, а не за відсутність на місці перевірки документів обліку.

На підставі вищевказаного, колегія суддів вважає, що відсутність обліку за місцем реалізації або зберігання, в розумінні п.12 ст.3, ст.21 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»є неведення такого обліку взагалі, а не тимчасова відсутність належних чином облікованих документів за місцем зберігання або реалізації.

Крім того, необхідно врахувати, що Книга обліку доходів та витрат ведеться в одному примірнику за всією діяльністю підприємця, а місць проведення розрахунків в нього може бути декілька.

У відповідності до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції грубих порушень матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки.

Наведені ж у скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Очаківської обєднаної державної податкової інспекції - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2009 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Осіпов Ю.В.

Судді: Золотніков О.С.

ОСОБА_4