Справа № 206/1998/16-а
Суддя: Зайченко С. В.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/1998/16-а
Провадження № 2-а/206/43/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2016 р.

Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:головуючого судді: Зайченко С.В., при секретареві: Чинник М.К. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Дніпропетровська в особі поліцейського патрульної поліції роти №2 батальйону №2 рядового поліції Калиняк Максима Миколайовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №884565 від 26.03.2016р., винесену поліцейським патрульної поліції роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції м. Дніпропетровська рядовим поліції Калиняком М.М., про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.122 ч 1КпАП України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. В обґрунтування своїх вимог послався, що 26 березня 2016 року поліцейським патрульної поліції у відношенні нього було складено постанову про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП і застосоване стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Вважає, що постанову у відношенні нього було складено безпідставно, оскільки він не порушував відстані 10 метрів від перехрестя вулиць Шевченка-Южна. Поліцейським приблизно була визначена відстань і прийнято рішення про стягнення з нього штрафу. Зазначена в постанові вулиця "Южна" не має перехрестя з вулицею Шевченко та якої вулиці не існує. При складанні постанови поліцейський не ознайомив його з правами та порядком її оскарження. Після складання та вручення йому копії постанови про адміністративне правопорушення до неї було внесено зміни до пункту де роз'яснюються права, а саме зроблено запис «відмовився». Також дана постанова була складена на бланку, що втратив чинність.

Всі ці викладені вище обставини і потягли за собою прийняття необґрунтованого рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності, що і стало підставою для звернення до суду з дійсним позовом.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні та зокрема зазначив, що 26 березня 2016 року до нього підійшли працівники поліції та повідомили, що він порушив Правила дорожнього руху, оскільки здійснив стоянку ближче 10 м від перехрестя. Вважає, що нічого не порушував, а поліцейський прийшов до таких висновків визначивши відстань від перехрестя приблизно.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та зокрема пояснив, що під час патрулювання 26 березня 2016 року був помічений автомобіль позивача, який здійснив зупинку ближче 10 м від перехрещуваної проїзної частини вул. Южна та вул. Шевченко в м. Дніпропетровську. Позначена 10-ти метрова зона необхідна для перестроювання транспортних засобів, водії яких збираються здійснити поворот на перехресті. Своїми діями позивач порушив Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.122 ч 1 КУпАП. Те, що позивачу не було роз'яснено його права, цим він хоче ввести в оману суд, тому як своєю позовною заявою, він підтверджує факт того, що права йому добре відомі і він скористався ними подавши заяву про скасування постанови.

Заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до положень КУпАП, Закону України "Про дорожній рух", у разі порушення Правил дорожнього руху України, водій повинен бути зупинений, постанову складено на місці, у випадку незгоди з порушенням - повинен бути складеним протокол, у порядку передбаченому ст. 256 КУпАП, із зазначенням відомостей про особу, що скоїла правопорушення, пояснень цієї особи, та роз'ясненням її права на правову допомогу та на право оскарження даної постанови.

Як встановлено судом, 26.03.2016 року поліцейським ПП роти № 2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровськ рядовим поліції Калиняк М.М. відносно позивача ОСОБА_1 була винесена постанова серії ПС2 № 884565 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою накладений штраф в сумі 255 грн.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В постанові рядовим поліції Калиняк М.М. зазначено, що позивач 26.03.2016 року о 12 год. 20 хв. в м. Дніпропетровськ на перехресті вул. Шевченко- вул. Южна здійснив стоянку ближче 10 м від перехрестя вул. Шевченко - вул. Южна, чим порушив п.15.9 (ґ) ПДР.

Статтею 122 ч. 1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, зупинки, стоянки.

Пунктом 15.10 (ґ) ПДР України зупинка забороняється: на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відеозапис скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, наданого до суду відповідачем, не може бути розцінено судом як належний доказ, оскільки з нього не можливо встановити, які саме обставини вчинення позивачем адмінправопорушення, відповідач мав намір вказаним записом доказувати. Із запису не вбачається, що позивачем порушені Правила дорожнього руху, а саме, що його автомобіль здійснив стоянку ближче 10 м від перехрестя. Замірів безпосередньо на місці не проводилось.

В судовому засіданні відповідач з цього приводу пояснив, що ніяких замірів не робив, а приблизно на його погляд автомобіль позивача стояв ближче 10 м від перехрестя. Також, вважає наданий ним для огляду судом відеозапис неповний. Чому на цьому записі не має початку відео де зображено перехрестя та відстань на якій від цього перехрестя стояв автомобіль позивача йому не відомо.

Окрім відеозапису відповідачем на підтвердження своїх доводів винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення суду надано не було.

Також суд звертає увагу відповідача, що пунктом 15.10 (ґ) ПДР України забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини зупинка, а не як зазначив відповідач в оскаржуваній постанові «стоянка».

Разом з цим, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача, що відповідачем перед складанням постанови про адміністративне правопорушення йому не були роз'яснені права передбачені ст.268 КУпАП.

До таких висновків суд прийшов переглянувши наданий відповідачем відеозапис з якого вбачається, що вже склавши оскаржувану постанову рядовий поліції Калиняк М.М. запитав у позивача чи відомо йому, що постанову можливо оскаржити в суді.Більше ніякі права передбачені КУпАП позивачу роз'яснені не були.

Таким чином, діями відповідача фактично порушені права позивача передбачені законом на захист.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог ст.ст. 33, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення та накладенні стягнення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із норм викладених в ст. 71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості.

Суб'єкт владних повноважень - відповідач у справі зобов'язаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані - на користь відповідача чи позивача. Проте належні докази на підставі яких рядовий поліції дійшов висновку про винність позивача в скоєнні адміністративного правопорушення надані не були.

Таким чином, враховуючи, що на порушення ст. 256 КУпАП рядовим поліції не надано належних доказів на підтвердження вини позивача, то суд вважає можливим задовольнити позов. Підставою для скасування оскаржуваної постанови є недоведеність під час судового розгляду вини позивача із-за ненадання відповідачем доказів, на підставі яких він прийшов до висновку про винуватість позивача у інкримінованому правопорушенні.

Ті доводи позивача, що в графі роз'яснення прав в місці де підпис було дописано, що ОСОБА_1 відмовився розписуватись, що на перехресті з вулицею Шевченко не існує такої вулиці, як «Южна», що постанова була складена на бланку який втратив чинність, ніяким чином не впливають на встановлені судом обставини та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 158- 160, 163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №884565 від 26.03.2016р., винесену поліцейським патрульної поліції роти №2 батальйону №2 управління патрульної поліції м. Дніпропетровська рядовим поліції Калиняк Максимом Миколайовичем, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч 1КпАП України ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом ст. 160 КАС України, апеляційну скаргу може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Зайченко С.В.