Справа № 522/18630/14а (2а/522/22/15)
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" травня 2016 р. м. Київ К/800/31544/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси (надалі також - Управління) про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся з позовом, в якому просив зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси прийняти рішення про поновлення пенсійних виплат, нараховувати та виплачувати пенсію, починаючи з 07 жовтня 2009 року та стягнути з Управління моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має право на поновлення виплати пенсії за віком, для чого подав до Управління всі необхідні документи, проте відповідач протиправно відмовив йому у поновленні пенсії, чим завдав моральної шкоди на суму 10 000 грн.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 4 лютого 2015 року позов задоволено частково, зобов'язано Управління поновити ОСОБА_2 виплату пенсії за віком, починаючи з 07 квітня 2014 року. В частині стягнення моральної шкоди суд в позові відмовив. Позовні вимоги про зобов'язання Управління поновити пенсію за віком за період з 07.10.2009 року по 06.04.2014 року ухвалою від 04.02.2015 року, яка позивачем не оскаржується, залишив без розгляду.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції вказав на неправомірність відмови Управління у поновлені позивачу пенсії за віком.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2015 року апеляційну скаргу задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволені позову, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що дії відповідача не мають протиправного характеру, а позивачем не дотримано порядку звернення із заявою про призначення пенсії.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Переглядаючи судове рішення апеляційного суду в межах касаційної скарги, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 1996 року позивач вийшов на пенсію за віком, 1998 року він виїхав на постійне місце проживання до держави Ізраїль, що підтверджується копією закордонного паспорту.

06 лютого 2014 року представник позивача звернувся до Управління з заявою про поновлення нарахування йому пенсій згідно законодавства.

27 лютого 2014 року Управління надіслало позивачу лист за № 2041/05, в якому було відмовлено в поновленні виплати пенсії, у зв'язку з тим, що рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року поширюється на осіб, які виїхали на постійне місце проживання за кордон після 07 жовтня 2009 року та згідно даних програмного комплексу АСОПД КОМТЕХ та проведеної інвентаризації архівних документів позивач не перебуває на обліку в Управлінні, у зв'язку з чим останнім не приймалось будь якого рішення відносно позивача щодо призначення та виплати йому пенсії.

Не погоджуючись з даним рішенням Управління позивач звернувся із даним позовом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 цього ж Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед виїздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтий 2009 року

№ 25-рп/2009 року щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 2 частини першої статті 49 та другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" значені вище положення визнані такими, що не відповідають Конституції України, тобто неконституційними.

Відповідно до вимог статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 у поновленні виплати пенсії за віком, відповідач посилався на норму закону, яка визнана неконституційною, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дії Управління пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси є протиправними та порушують права позивача.

Верховний Суд України, рішення якого відповідно до положень статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України мають враховуватись іншими судами України, у постанові від 06 жовтня 2015 року (справа № 308/108814-а) висловив правову позицію, згідно з якою з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-ІУ виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу орган ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Тобто, підстави поновлення виплати пенсії позивачу виникли з дня набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України №25-рп/2009, а саме з 07 жовтня 2009 року.

Наведене дає підстави для висновку, що рішення суду першої інстанції було помилково скасовано апеляційним судом, у зв'язку з чим останнє підлягає скасуванню на підставі статті 226 КАС України з залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 222, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2015 року скасувати, а постанову Приморського районного суду міста Одеси від 04 лютого 2015 року залишити в силі.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді: В.Ф. Мороз

С.Я. Чалий

О.Є. Донець