Справа № 127/8746/16-а
Суддя: Федчишен С. А.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/8746/16-а
Провадження 2-а/127/351/16
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.06.2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок. Позов мотивовано тим, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Вінниці та отримую пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», яка була призначена їй з моменту звернення, а саме - з 05 грудня 2006 року у розмірі 88% від суми заробітної плати. Серед документів, які позивач подавала для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», є довідка про складові заробітної плати від 31.03.2008 р. № 03-13/883, в якій не була включена матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально побутових питань, індексація заробітної плати, грошова винагорода за безперервну державну службу та які, відповідно, не були враховані при обчисленні пенсії. При тому, що під час роботи у Вінницькому обласному центрі зайнятості позивач отримувала ці виплати, на які було нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Після звернення до обласного центру зайнятості, на заяву позивача Вінницьким ОЦЗ видано довідку про складові заробітної плати від 23.02.2016 р. № 10-13/715, в яку включена матеріальна допомога на оздоровлення в сумі 870,00 грн., матеріальна допомога на вирішення соціально побутових питань у сумі -2409,44 грн., індексація заробітної плати у сумі - 34,40 грн. На всі виплати, включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. 23.02.2016 року позивач звернулась до відповідача з проханням перерахувати її пенсію, врахувавши дані довідки про складові заробітної плати від 23.02.2016 року №10-13/715. Проте у перерахунку пенсії позивачу відмовили (відповідь №459 від 19.04.2016 р.), зазначивши, що «Врахування в заробітну плату для обчислення пенсії державного службовця матеріальної допомоги на оздоровлення, для вирішення соціально- побутових питань, сум індексації, грошової винагороди за безперервну державну службу - законодавством не передбачено». Крім того, у відповіді зазначено, що для перерахунку пенсії з врахуванням сум, зазначених в довідці № 10-13/715 від 23.02.2016 р. законних підстав немає. Позивач з цим твердженням категорично не погоджується, оскільки розрахунок пенсії здійснюється, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на призначення пенсії. А з матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та грошової винагороди за безперервну державну службу було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Таким чином, пенсійні виплати менші, ніж мають бути відповідно до Законів України. Відповідно до довідки про складові заробітної плати від 23.02.2016 р. № 10- 13/715, яку позивач подала до управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці, до розрахунку пенсії не були взяті наступні виплати, які входили до складу заробітної плати та з яких було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а саме: за 2005 рік - індексація заробітної плати та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань складали - 1447,90 грн., за 2006 рік - індексація заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань складали - 1865,94 грн. Просить визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо виключення зі складу заробітної плати, з якої нараховується пенсія, сум матеріальної допомоги на оздоровлення та сум матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати та грошової винагороди за безперервну державну службу. Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці провести перерахунок пенсії з 02 грудня 2006 року, згідно ст. 33, 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) в розмірі 88% заробітної плати, включивши до складу заробітної плати, з якої проводиться нарахування пенсії, суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а також індексації заробітної плати та грошової винагороди за безперервну державну службу.

04.05.2016 року ухвалою суду позов ОСОБА_1 в частині стягнення з 02.12.2006року по 25.10.2015 року залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 04.05.2016року по справі відкрито провадження в порядку скороченого провадження.

За клопотанням представника відповідача 17.05.2016 року справу призначеного до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала щодо його задоволення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 05.12.2006 року отримує пенсію відповідно до ЗУ «Про державну службу».

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 року №1261, Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, а також цим Положенням.

23.02.2016 року позивач звернулась із заявою до відповідача про включення до розміру складової заробітної плати «інші виплати».

Листом від 19.04.2016року № 459 позивачеві відмовлено у проведенні перерахунку пенсії(а. с. 12).

Згідно зі ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, чинній на момент призначенні позивачу пенсії, пенсія державним службовцям призначалась в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. При цьому, за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшувалась на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про державну службу» оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю. Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

В ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Додаткова заробітна плата включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці», структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, де основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Аналогічні положення містяться і в підпункті 2.2.2 пункту 2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року №5, де вказано, що до складу фонду додаткової заробітної плати входять премії та винагороди, в тому числі за вислугу років, які мають систематичний характер, а відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2 інструкції матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівникам (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом) входить до складу фонду оплати праці.

Відповідно до ст. 2 Закону № 108/95-ВР, структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами та положеннями, компенсації та інші грошові та матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до п. 2.3.3. Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики від 13.01.2004 року №5, до інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Верховний Суд України під час розгляду справи № 21-430а11, постанова від 20.02.2012, прийшов до таких правових висновків: «Усуваючи неоднакове застосування норм матеріального права касаційним судом, Верховний Суд вважає неправильним висновок цього суду в оскаржуваних ухвалах про те, що оскільки матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, не включається до складу заробітної плати державного службовця, то вона не враховується при обчисленні розміру його пенсії. Матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця. За змістом наведених норм (ст. 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ст. 41 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Таким чином, висновок касаційного суду про те, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням законів «Про державну службу» № 3723-ХІІ та «Про оплату праці» № 108/95-ВР, які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин стаття 41 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058- IV та стаття 66 Закону «Про пенсійне забезпечення» №1788XII».

Відповідно до ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. На підставі зазначеного суд дійшов до висновку, що винагорода за вислугу років, матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, суми індексації повинні бути враховані в заробіток позивачки для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, оскільки на них фактично нараховані та сплачені страхові внески на обов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 р. - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Суд бере до уваги, що позивачеві призначена пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу», в редакції яка діяла на момент призначення розміру пенсії. При цьому, суд звертає увагу, що позивачу під час перебування на посаді державного службовця була виплачена матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально - побутових питань, індексація грошових доходів населення та грошова винагорода за безперервну державну службу, з яких нарахований єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що підтверджується відповідною довідкою. Однак, відповідачем при призначенні розміру пенсії позивачеві вказані виплати не включені до обчислення її розміру. За наведеного, суд вважає, що вказані виплати, з яких були фактично нараховані та сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. До такого висновку суд дійшов виходячи з того, що перевага надається спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії (ст. 41 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та ст. 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», а не Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними. Аналогічна позиція викладена і у постановах Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 6 листопада 2013 року, 04 березня 2014 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13,21-350а13, 21-14а14 відповідно).

Відповідно до ч. 2 ст. 71КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведена правомірність його дій щодо відмови в перерахунку пенсії позивачки, в той час як позивачка довела законність своїх вимог.

За таких обставин суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі ст.ст.33,37 ЗУ «Про державну службу», ст.ст. 1,2 ЗУ «Про оплату праці», ст. 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ст. 41 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Постанови Верховного Суду України від 20.02.2012 р. у справі № 21-430а11, керуючись ст.ст.159, 160, 162, 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо виключення зі складу заробітної плати ОСОБА_1 сум матеріальної допомоги на оздоровлення та для соціально - побутових потреб, індексації заробітної плати та грошової винагороди за безперервну державну службу - неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці провести перерахунок пенсії з 25.10.2015 року, згідно ст. ст. 33, 37 Закону України «Про державну службу» ( в редакції, чинній на момент призначення пенсії) в розмірі 88% заробітної плати, включивши до складу заробітної плати, з якої проводиться нарахування пенсії, суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань, а також індексації заробітної плати та грошової винагороди за безперервну державну службу.

Судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького адміністративного апеляційного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: