Справа № 820/2311/15
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року м. Київ К/800/42539/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів Рецебуринського Ю.Й. (доповідача),

Стародуба О.П.,

Швеця В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом публічного акціонерного товариства «Мегабанк» (далі - ПАТ «Мегабанк») до відділу Державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області (далі - ВДВС Ізюмського МУЮ Харківської області), треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Мегабанк» на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року та увалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 7 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ПАТ «Мегабанк» звернулося до суду з адміністративним позовом, про: скасування постанов ВДВС Ізюмського МУЮ Харківської області, в частині накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1, внесені державними виконавцями, якими накладено арешт на нерухоме майно: реєстраційний номер обтяження 9726720 від 14 квітня 2010 року щодо ОСОБА_6; реєстраційний номер обтяження 9747051 від 20 квітня 2010 року щодо ОСОБА_3; реєстраційний номер обтяження 8897827 від 21 липня 2009 року, об'єкт обтяження 1/4 частини квартири; зобов'язання відповідача звільнити з-під арешту нерухоме майно, що належить ОСОБА_6, ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5, а саме вказану квартиру; зобов'язання відповідача звільнити з-під арешту, реєстраційний номер обтяження 9726720 від 14 квітня 2010 року, нерухоме майно накладеного щодо ОСОБА_6, на підставі виконавчого листа 2-569 від 19 лютого 2010 року; зобов'язання ВДВС Ізюмського МУЮ Харківської області звільнити з-під арешту, реєстраційний номер обтяження 9747051 від 20 квітня 2010 року, нерухоме майно, накладеного щодо ОСОБА_3 на підставі виконавчого листа №6-50 від 17 лютого 2010 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 7 вересня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «Мегабанк» задоволено частково. Прийнято відмову від позову ПАТ «Мегабанк» в частинні скасування постанови ВДВС Ізюмського МУЮ Харківської області про накладення арешту, реєстраційний номер обтяження 9747051 від 20 квітня 2010 року, за виконавчим листом №6-50 від 17 лютого 2010 року Київського районного суду м. Харкова та зобов'язання відповідача звільнити майно з-під вказаного арешту. Скасовано постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року в частині відмови в задоволенні позову про скасування постанови ВДВС Ізюмського МУЮ Харківської області про накладення арешту, реєстраційний номер обтяження 9747051 від 20 квітня 2010 року, за виконавчим листом №6-50 від 17 лютого 2010 року Київського районного суду м. Харкова та зобов'язання відповідача звільнити майно з-під вказаного арешту. Провадження по справі в цій частині закрито. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та постановити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги з врахуванням наступного.

Судами встановлено, що 1 березня 2006 року між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_6, ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 укладено іпотечний договір №21-301П/2006-з, посвідчений приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області. Зазначений договір укладено у забезпечення виконання кредитного договору №21-301П/2006 від 1 березня 2006 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_6

Відповідно до п.1.2 Іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно №13651184. Відповідно до п.1.4 Іпотечного договору вартість предмета іпотеки становить 53000, 00 грн.

2 березня 2015 року позивач отримав Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

З вказаних інформаційних довідок вбачається, що відділом державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області накладено наступні арешти: арешт нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження 9726720 від 14 квітня 2010 року щодо ОСОБА_6, підстава обтяження - виконавчий лист 2-569 від 19 лютого 2010 року Ізюмського міськрайнного суду Харківської області, про стягнення з ОСОБА_6 на користь КС «Карат» боргу 13539,88 грн, об'єкт обтяження невизначене майно, все майно у межах суми стягнення; арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 9747051 від 20 квітня 2010 року щодо ОСОБА_3, на підставі виконавчого листа №6-50 від 17 лютого 2010 року Київського районного суду м. Харкова, об'єкт обтяження невизначене майно, все майно у межах суми стягнення 48533, 05 грн; арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 8897827 від 21 липня 2009 року, на підставі виконавчого листа №А-83 Ізюмського міськрайнного суду Харківської області про стягнення з ОСОБА_7 аліментів. Об'єкт обтяження 1/4 частини квартири.

Вважаючи, що накладення вказаних арештів є незаконним, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року за №606-XIV (далі - Закон №606-XIV, в редакції, чинній на момент накладення спірних арештів), стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

За постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, винесеної у виконавчому провадженні про звернення стягнення на заставлене майно, стягнення звертається на вільне від застави майно боржника.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту.

Згідно з статтею 50 Закону №606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Таким чином, накладення арешту на майно боржника, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, можливо у випадку, якщо право застави виникло після винесення судового рішення про стягнення з боржника коштів або якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника.

В той же час, оцінка майна боржника здійснюється відповідно до положень статті 57 Закону №606-XIV. Так, оцінка майна боржника провадиться державним виконавцем, якщо вартість майна не перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ринковими цінами, які діють на день проведення оцінки, крім випадків, коли оцінка провадиться за регульованими цінами, а також у разі оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. Для проведення оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських, річкових суден та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Отже, правильними є висновки судів, що для вимог статті 52 Закону №606-XIV щодо вартості майна боржника необхідно виходити не з вартості об'єкту іпотеки, вказаної у договорі іпотеки №21-301П/2006-з, а згідно з експертної оцінки суб'єкта оціночної діяльності.

Крім того, як встановлено судами станом на 19 березня 2015 року виконавчий напис №988 виданий приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області від 8 квітня 2010 року про звернення стягнення на квартиру на виконання до ВДВС Ізюмського МРУЮ Харківської області пред'явлено не було та не перебуває на виконанні.

На час розгляду справи у ВДВС Ізюмського МРУЮ Харківської області на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №41887804 по виконанню виконавчого листа №6-20 виданого 17 лютого 2010 року Київським районним судом м. Харкова на користь ПАТ «Мегабанк» в сумі 34993,17 грн, виконавчого листа №2-596 виданого 7 липня 2010 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області на користь КС «Ізюм» в сумі 6674,64 грн, виконавчого листа 2-568 виданого 29 березня 2010 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області на користь КС "Карат" в сумі 21195,51 грн, виконавчого листа №2042/2-408/11 виданого 22 квітня 2011 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області на користь КС «Карат» в сумі 3374,86 грн, виконавчого листа №2016/2-1218/11 виданого 26 липня 2012 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області на користь ПАТ «ПроКредит Банк» в сумі 910,00 грн, виконавчого листа №2016/2-1218/11 виданого 26 липня 2012 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Мегабанк» залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року в нескасованій частині та увалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 7 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді О.П. Стародуб

В.В. Швець