Справа № 810/5871/15
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/5871/15 Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р.
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мацедонської В.Е., Мельничука В.П., при секретарі - Війтович Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДіТрейд» до державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДіТрейд» (надалі за текстом - «ТОВ «ДіТрейд») звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.07.2015 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на додану вартість на 11 716 091 грн. та податкового повідомлення-рішення № від 28.07.2015 р., яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на прибуток на 37 191 846 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві (надалі за текстом - «ДПІ в Оболонському районі»), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 18.05.2015 р. по 15.06.2015 р. посадовцями ДПІ в Оболонському районі проведено виїзну планову перевірку ТОВ «ДіТрейд» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.04.2012 р. по 31.12.2014 р., валютного законодавства за період з 01.04.2012 р. по 31.12.2014 р.

Результати перевірки оформлено актом № 627/22-05/34980845 від 07.07.2015 р.

Згідно цьому акту позивачем порушено вимоги ст.ст. 135, 139, 198, 200, 201 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України») внаслідок чого занижено податок на прибуток на 24 794 654 грн. та занижено податок на додану вартість на 17 383 154 грн.

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.

За умовами договорів про надання послуг № 1-293-11/3 від 01.11.2011 р., № 1-031-14 від 01.04.2014 р. ТОВ «ДіТрейд» здійснювало обслуговування та експлуатацію нерухомості, що належить ТОВ «Ілта».

Відповідно до договору № 208 від 26.08.2014 р. позивач зобов'язався надати ПП «Транс Квінс» послуги з технічної підтримки на період проведення демонстраційних компаній у ТРЦ «Караван», ТРЦ «Мост-Сіті-Центр».

За цими договорами позивачем отримано 13 530 370 грн.

Зазначені суми позивач відобразив у рядку 02 Декларацій з податку на прибуток підприємств, як дохід від операційної діяльності.

Разом з тим, хоча у ТОВ «ДіТрейд» працювало 358 осіб, однак кількість прибиральників, що обліковувались в штаті товариства, та кваліфікація працівників не дає підстави для висновку про те, що позивач фактично надавав послуги на виконання вказаних договорів.

Крім того, до перевірки не надано специфікації, посвідчення про відрядження, товарно-транспортні накладні та первинні документи які містять відомості про те, що саме входило до складу послуг з прибирання та регламентних робіт.

Виходячи з наведеного ДПІ в Оболонському районі дійшла висновку, що про відсутність реального вчинення господарських операції та, як наслідок, про заниження позивачем «Інших доходів», що мали бути відображені у рядку 03 Декларацій з податку на прибуток підприємств.

В ході перевірки встановлено, що ТОВ «ДіТрейд» мало господарські взаємовідносини з ПП «Маон Плюс» по придбанню у останнього текстильних виробів.

За даними бухгалтерського обліку позивач має кредиторську заборгованість перед ПП «Маон Плюс» у розмірі 5 990 182 грн. 64 коп.

Водночас, постановою Господарського суду Одеської області від 16.04.2013 р. ПП «Маон Плюс» визнано банкрутом, а ухвалою цього ж суду від 21.05.2013 р. затверджено ліквідаційний баланс підприємства.

Тобто, зазначена заборгованість є безнадійною, проте позивач не включив її до складу інших доходів.

Відповідно до договору від 09.04.2012 р. ТОВ «ДіТрейд» придбало у ПП «Монтажник» фурнітуру для одягу, одяг, кальяни, коробки пакувальні підставки для манекенів, білизну на загальну суму 1 300 000 грн. 60 коп., у т.ч. 216 666 грн. 77 коп. ПДВ.

Згідно з договором поставки № 50412 від 05.04.2012 р., видатковими та податковими накладними ПП «Маон Плюс» передало у власність позивача текстильні вироби на загальну суму 14 085 919 грн. 46 коп., у т.ч. 2 347 653 грн. 24 коп. ПДВ.

За умовами договору № 01/03 від 01.03.2012 р. ПП «Ольвія-2003» зобов'язалось здійснити поставку комп'ютерної техніки, комплектуючих та аксесуарів на загальну суму 14 163 402 грн. 24 коп., у т.ч. 2 360 567 грн. 04 коп. ПДВ, а позивач - прийняти і оплатити товар

На підставі договору № ДГ-9 від 02.04.2012 р. ТОВ «ДіТрейд» придбало у ПП «Тетран» текстильні вироби та взуття на загальну суму 4 500 000 грн., у т.ч. 750 000 ПДВ.

Відповідно до договору № 12/04-1 від 12.04.2011 р. ТОВ «Дінекс-2012» продало позивачеві кондитерські вироби на загальну суму 14 340 015 грн., у т.ч. 2 390 003 ПДВ.

Згідно з договором поставки № 45 від 03.05.2012 р. позивач придбав у ПП «Броктранслогістик» текстильні вироби на загальну суму 26 800 000 грн., у т.ч. 4 466 667 ПДВ.

На підставі договору від 01.06.2012 р. ТОВ «ДіТрейд» придбало у ТОВ «Сіавей» текстильні вироби, взуття, шкарпетки, біжутерію на загальну суму 4 000 000 грн., у т.ч. 666 667 ПДВ.

Згідно договору № 010602 від 01.06.2012 р., видаткових та податкових накладних ТОВ «Орбітрейд» здійснило поставку позивачеві безалкогольних напоїв «Живчик» на загальну суму 720 000 грн.

01 травня 2015 р. між позивачем та ТОВ «Стиль Медіа» укладено договір № 01/05-12 на поставку промислових товарів (блоків керування, блоків пригнічення перешкод в електромережі, пристроїв захисту акумуляторів, та інш.) на загальну суму 11 842 122 грн. 30 коп., у т.ч. 1 973 687 ПДВ.

На виконання умов договору № ДГ-Б/Н від 25.01.2013 р. ТОВ «Фла-Мінго» здійснило поставку позивачеві фруктів та овочів на загальну суму 3 000 050 грн. 56 коп., у т.ч. 500 008 ПДВ.

На підставі договору № 16/07-12 від 01.07.2012 р. ТОВ «Брокбудкепітал» поставило ТОВ «ДіТрейд» промислові товари ( болти кріплення, кабелі, насоси, та інш.) на суму 619 257 грн. 84 коп., у т.ч. 103 210 ПДВ.

Згідно договору № 0109/13 від 01.09.2013 р. позивач придбав у ТОВ «Грейн Опт» комплектуючі до комп'ютерної техніки, одяг, взуття, галантерею, біжутерію на загальну суму 489 652 грн. 72 коп., у т.ч. 81 609 ПДВ.

Відповідно до договору № 0611/13 від 06.11.2013 р. ТОВ «Транслем» здійснило поставку позивачеві одягу, галантерейних товарів, взуття, паперу, катріджів, адаптерів на суму 1 723 908 грн. 77 коп., у т.ч. 287 318 ПДВ.

Зазначені суми ТОВ «ДіТрейд» включило до складу витрат та податкового кредиту.

Разом з тим, товарно-транспортні накладні до перевірки не надано.

Крім того, ПП «Монтажник» відсутнє за місцезнаходженням, а ПП «Маон Плюс», ТОВ «Фла-Мінго», ТОВ «Тетран», ТОВ «Грейн Опт» у подальшому визнано банкрутами

Також, у видаткових накладних, виданих ПП «Ольвія-2003», ТОВ «Дінекс-2012» відсутнє прізвище особи, що їх підписала.

Джерело придбання контрагентами позивача товару, який був у подальшому реалізований ТОВ «ДіТрейд» встановити неможливо.

На думку відповідача наведене свідчить про відсутність реальної поставки товарів.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, ДПІ в Оболонському районі прийнято податкове повідомлення-рішення № від 28.07.2015 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на додану вартість на 11 716 091 грн. 50 коп., у тому числі 7 810 727 грн. за основним платежем та 3 905 364 грн. за штрафними санкціями та податкове повідомлення-рішення № від 28.07.2015 р., яким підприємству збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на прибуток на 37 191 846 грн., у тому числі 24 794 564 грн. за основним платежем та 12 397 282 грн. за штрафними санкціями.

Питання, пов'язані з формуванням платником податку на прибуток і податку на додану вартість валових доходів та витрат, податкового кредиту врегульовано статтями 135, 138, 139, 198 ПК України.

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 ПК України (тут та надалі норми ПК України у редакції що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

За приписами підпункту 135.4.1 пункту 135.1 статті 135 ПК України дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу;

Згідно з пунктом 138.1 статті 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

За змістом підпункту 138.1.1 пункту 138.1 названої статті ПК України витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

За приписами пункту 138.8 ст. 138 ПК України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За приписами підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно частини 2 статті 9 цього Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За змістом наведених правових норм доходи та витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операцій, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

На підтвердження товарності укладених угод позивачем було надано копії: договорів, видаткових накладних, калькуляцій/кошторисів робіт, актів здавання-приймання наданих послуг/виконаної роботи, актів прийому-передачі виконаних робіт, товарно-транспортних накладних, податкових накладних, платіжних доручень, банківських виписок, карток аналітичних рахунків у яких відображені зміни у структурі активів та зобов'язань ТОВ «ДіТрейд», які свідчать, що зобов'язання за договорами між позивачем та ТОВ «Ілта», ПП «Транс Квінс», ПП «Маон Плюс», ПП «Монтажник», ПП «Ольвія-2003», ПП «Тетран», ПП «Броктранслогістик», ТОВ «Сіавей», ТОВ «Орбітрейд», ТОВ «Стиль Медіа», ТОВ «Фла-Мінго», ТОВ «Брокбудкепітал», ТОВ «Грейн Опт», ТОВ «Транслем» виконувались сторонами у повному обсязі.

Таким чином, у ТОВ «ДіТрейд» наявні всі необхідні документи, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для формування доходів, витрат та податкового кредиту, а аналіз наданих позивачем первинних документів свідчить про дотримання ним спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум валових доходів, витрат та податкового кредиту по операціям з названими підприємствами.

Посилання відповідача на те, що ТОВ «ДіТрейд» надано не всі товарно-транспортні накладні обґрунтовано не взято судом до уваги.

Наведене може свідчити про порушення правил перевезення вантажів, а не про безтоварність укладених угод.

Помилковим є посилання ДПІ в Оболонському районі на те, що деякі з контрагентів позивача у подальшому визнані банкрутами.

Подальше припинення суб'єкта підприємницької діяльності не призводить до недійсності всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої особи до моменту виключення її з державного реєстру, та не позбавляє правового значення видані за цими господарськими операціями первинні документи.

При цьому слід зазначити, що певні недоліки первинних документів, зокрема відсутність у видаткових накладних прізвища особи, що їх підписала, є свідченням недобросовісності постачальника та не можуть слугувати підставою для притягнення платника податку-покупця до відповідальності. Так само і відсутність контрагента за юридичною адресою не є підставою для висновку про неправомірність формування покупцем валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні.

Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Водночас, у цій справі відповідачем не доведено, а судом першої інстанції не встановлено обставин, які б беззаперечно свідчили про неправомірність формування покупцем валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість.

Судова колегія також звертає увагу скаржника, що позивачем включено до складу доходів кошти, отримані від ТОВ «Ілта» та ПП «Транс Квінс».

Тобто, якщо контролюючий орган вважав, що ТОВ «ДіТрейд» відобразило ці суми не у тій графі Декларації з податку на прибуток підприємств, то він мав би одночасно зі збільшенням «інших доходів» відповідно зменшити дохід від операційної діяльності платника податку.

З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень у наведеній частині.

Разом з тим, ухвалюючи рішення у справі окружний адміністративний суд не звернув уваги та не надав належної оцінки наступному.

За змістом підпункту 135.5.4 пункту 135.4 статті 135 ПК України до складу інших доходів включаються, зокрема, суми безнадійної кредиторської заборгованості.

Підпунктом 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України до безнадійної заборгованості віднесено, серед іншого, заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «ДіТрейд» має кредиторську заборгованість перед ПП «Маон Плюс» у розмірі 5 990 182 грн. 64 коп.

Разом з тим, постановою Господарського суду Одеської області від 16.04.2013 р. ПП «Маон Плюс» визнано банкрутом, а ухвалою цього ж суду від 21.05.2013 р. затверджено ліквідаційний баланс підприємства.

Таким чином, зазначена заборгованість є безнадійною в розумінні ПК України та підлягала включенню до складу інших доходів товариства.

Оскільки ТОВ «ДіТрейд» не відобразило названу суму у складі доходів, на підставі податкового повідомлення-рішення № від 28.07.2015 р. йому було збільшено суму грошового зобов'язання із сплати податку на прибуток на 1 707 202 грн. 50 коп., у тому числі 1 138 135 грн. за основним платежем та 569 067 грн. 50 коп. за штрафними санкціями.

При цьому, позивач не заперечував проти наведених обставин та не навів жодного аргументу на обґрунтування своїх вимог про неправомірність названого податкового повідомлення-рішення у цій частині.

За таких обставин, колія суддів не вбачає підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.07.2015 р. у частині збільшення ТОВ «ДіТрейд» суми грошового зобов'язання із сплати податку на прибуток на 1 707 202 грн. 50 коп.

Також, позивач не заперечував і проти висновку контролюючого органу про те, що він двічі включив до складу податкового кредиту 26 873 грн. за податковою накладною, виданою ТОВ «Крафт-Авто».

Згідно наданого ДПІ в Оболонському районі розрахунку наведене порушення призвело до збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 26 873 грн. за основним платежем.

Таким чином, суд попередньої інстанції дійшов помилкового висновку щодо протиправності податкового повідомлення-рішення № від 28.07.2015 р. в частині збільшення позивачеві суми грошового зобов'язання із сплати податку на додану вартість на 26 873 грн. за основним платежем.

З огляду на викладене, ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 160, 198, 202, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 28 липня 2015 р. в частині збільшення суми грошового зобов'язання із сплати податку на прибуток на 35 484 643 грн. 50 коп., у тому числі 23 656 429 грн. за основним платежем та 11 828 214 грн. 50 коп. за штрафними санкціями.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 28 липня 2015 р. в частині збільшення суми грошового зобов'язання із сплати податку на додану вартість на 11 689 218 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення постанови в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.Е.Мацедонська

суддя В.П.Мельничук

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Мельничук В.П.

Мацедонська В.Е.