Справа № 826/17701/15
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

02 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П.,Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» - Бондар Лідії Олександрівни на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послугпро скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, в якій просить суд: скасувати Постанову Нацкомфінпослуг № 24/13-16/13/5 від 10.07.2015 про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг; зобов'язати Нацкомфінпослуг повернути AT «СК «АХА Страхування» (, р/р 0300, AT «УКРСИББАНК» в м. Харків, МФО 351005) сплачені на підставі Постанови № 24/13-16/13/5 від 10.07.2015 p. кошти у розмірі 1700,00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що 10 липня 2015 відповідачем винесено постанову № 24/13-16/13/5 про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, якою застосовано до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» штрафну санкцію у розмірі 1700, 00 грн.

Як вбачається зі змісту мотивувальної частини оскаржуваної постанови, підставою для застосування до позивача штрафної санкції у визначеній сумі стало не надання позивачем до Нацкомфінпослуг підтверджуючих документів щодо виконання вимог Розпорядження № 2950 від 16.10.2014.

В свою чергу, згідно наявної в матеріалах справи копії розпорядження № 2950, суб'єктом владних повноважень приписано приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «АХА Страхування» усунути порушення законодавства про фінансові послуги, що зазначені в даному розпорядженні, в термін включно до 06.11.2014 р. та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у 10-денний строк з дня закінчення встановленого терміну усунення.

Стосовно виявлених контролюючим органом порушень позивачем законодавства про фінансові послуги, судом встановлено наступне.

Між громадянином ОСОБА_3. 06.09.2013 р. та позивачем укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 237092Га/13д/шев (далі - Договір), застрахованим за яким є транспортний засіб Toyota, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Пунктом 11 договору визначено, що страхова сума становить 158 000, 00 грн.

22 лютого 2014 приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» отримано від ОСОБА_3 повідомлення про настання 18.02.2014 р. події з транспортним засобом, що має ознаки страхового випадку та заяву на виплату страхового відшкодування. Також страхувальником було долучено до справи всі документи, передбачені розділом 27 Договору, які підтверджують настання страхового випадку.

Дані обставини позивачем не заперечуються.

Однак, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг встановила, що станом на 12.08.2014 р. позивачем не було виконано обов'язку щодо здійснення доплати за нереалізовані залишки транспортного засобу, що є порушенням частини другої статті 20 Закону України «Про страхування».

Крім того, станом на 12.08.2014 р. позивачем не було надано контролюючому органу підтверджуючих документів стосовно здійснення виплати страхового відшкодування ОСОБА_3

На виконання вимог розпорядження № 2950 від 16.10.2014 р., позивач листом від 13.11.2014 р. № 9844/26УВ (отриманий Нацкомфінпослуг 13.11.2014) надав контролюючому органу: платіжне доручення № 139836 від 06.11.2014, згідно якого здійснено виплату по відомості АХА00000904 від 06.11.2014 по договору АЕ № 11/34-4-1/161 від 13.09.2010 без ПДВ в сумі 49 182, 13 грн.; платіжне доручення № 139865 від 06.11.2014, згідно якого здійснено виплату по відомості АХА00000908 від 06.11.2014 по договору АЕ № 11/34-4-1/161 від 13.09.2010 без ПДВ в сумі 400, 54 грн..

Таким чином, на виконання розпорядження № 2950 в частині виплати ОСОБА_3 доплати за нереалізовані залишки транспортного засобу та здійснення страхового відшкодування, позивачем надано відповідачу докази перерахування коштів всього в сумі 49 582,67 грн., що не відповідає умовам договору добровільного страхування наземного транспорту № 237092Га/13д/шев.

Як наслідок, 10.07.2015 р. відповідачем і було обґрунтовано прийнято оскаржувану постанову про застосування штрафної санкції, адже, як свідчать матеріали справи, позивачем до Нацкомфінпослуг не надано підтверджуючих документів щодо повного виконання вимог Розпорядження № 2950 від 16.10.2014 р..

Пунктом 3 ч.1 ст. 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує до учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) штрафні санкції за: ухилення від виконання або несвоєчасне виконання розпорядження, рішення національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про усунення порушення щодо надання фінансових послуг - у розмірі від 100 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки, як встановлено, фактично розпорядження № 2950 було виконано позивачем частково, однак, враховуючи те, що чинне законодавство не містить в собі положень звільнення суб'єкта господарювання від відповідальності у випадку часткового виконання обов'язкового до виконання акту індивідуальної дії, то суд приходить до висновку про обґрунтованість застосування до позивача штрафної санкції на підставі п.3 ч.1 ст.41 зазначеного Закону.

Посилання позивача на те, що доводи, викладені в розпорядження № 2950 не відповідають дійсності, як підстава для скасування постанови № 24/13-16/13/5, судом відхиляються, враховуючи наступне.

Пунктом 5.9 Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 20.11.2012 № 2319 визначено, що рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу після набрання ними чинності є обов'язковими для виконання особами. У разі невиконання особами рішень про застосування заходів впливу Нацкомфінпослуг вживає заходів щодо виконання рішень у порядку, визначеному законодавством.

Підпунктом 1 п. 2.1 розділу ІІ Положення № 2319 визначено, що Нацкомфінпослуг може застосовувати такий захід впливу: зобов'язання порушника вжити заходів для усунення порушення.

Рішення про зобов'язання порушника вжити заходів для усунення порушення оформляється письмовим розпорядженням (приписом) Нацкомфінпослуг. Метою застосування даного заходу впливу є усунення особою у визначений у розпорядженні (приписі) строк виявлених порушень законодавства про фінансові послуги (п. 2.2 Положення № 2319).

Рішення про застосування заходів впливу, передбачених підпунктами 1 - 3, 6 - 9 пункту 2.1 розділу II цього Положення, набирають чинності з дня їх винесення Нацкомфінпослуг (п. 4.22 Положення № 2319).

Правовий аналіз зазначених вище норм, дає змогу дійти висновку, що оскільки Розпорядження Нацкомфінпослуг № 2950 про застосування заходів впливу, набрало чинності 16.10.2014, не було позивачем оскаржене та не скасоване в установленому порядку, а отже, є обов'язковими для виконання, то доводи позивача про неправомірність доводів контролюючого органу, викладених в даному розпорядження, є безпідставними.

Доводи позивача з приводу необхідності застосування до спірних правовідносин правових наслідків порушення строків притягнення особи до відповідальності, що визначені ст. 250 ГК України, судом відхиляються, враховуючи наступне.

Дата подачі документів до Нацкомфінпослуг, а саме 13.11.2014 не є датою виявлення порушення. Датою виявлення порушення є дата складання Акта про правопорушення, вчинені Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» на ринку фінансових послуг від 15.06.2015 № 393/13-15/13/5. Даний Акт було складено 15.06.2015, а оскаржувана постанова прийнята 10.07.2015. Отже, з моменту складання акта та прийняття оскаржуваної постанови пройшло 26 днів. Крім того, не пройшло одного року з моменту вчинення правопорушення.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку , що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» - Бондар Лідії Олександрівни - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 березня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 02 червня 2016 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.