Справа № 461/5226/14-а (2а/461/58/15)
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 року м. Київ К/800/6711/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Донця О.Є.,

суддів: Мороза В.Ф.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м. Львова від 27.03.2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа - ОСОБА_4 про скасування розпорядження,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Галицького районного суду м. Львова з позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа - ОСОБА_4 про скасування розпорядження від 30.12.2013 року № 577 «Про приведення квартири АДРЕСА_3 до попереднього стану».

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 27.03.2015 року позов було задоволено. Скасовано розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 30.12.2013 року № 577 «Про приведення квартири АДРЕСА_3 до попереднього стану».

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2016 року апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради було залишено без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 27.03.2015 року - без змін.

У касаційній скарзі Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, не погоджуючись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Галицького районного суду м. Львова від 27.03.2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, колегія суддів вважає, що касаційна скарга Галицької районної адміністрації Львівської міської ради задоволенню не підлягає, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не надають підстав, які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України для зміни чи скасування судових рішень.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується: реєстраційними посвідченнями від 14.05.2002 року серії НОМЕР_1 та від 14.05.2002 року серії НОМЕР_2, виданих Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки; Договором купівлі-продажу квартири від 24.04.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Окіс І.С.

Відповідно до Технічного паспорту квартири від 11.03.2002 року № 359 вказана квартира складалась з двох кімнат та кухні, вхід до квартири був через кухню, одна з кімнат була прохідною.

19.04.2012 року ОСОБА_2 звернулась до ПП «САМ-ПРОЕКТ» із листом-замовленням на виготовлення проекту перепланування квартири за адресою: АДРЕСА_1, що передбачає перевлаштування розміщення приміщення кухні, влаштування ванної кімнати суміщеної з санвузлом, перенос вхідних дверей для уникнення прохідних житлових кімнат.

02.07.2012 року ЛКП «Центральне» складено акт на прийомку в експлуатацію димових і вентиляційних каналів в житлових будинках після капітального ремонту і нового будівництва в квартирі АДРЕСА_1, відповідно до якого газоходи в даній квартирі відповідають технічним вимогам та можуть бути допущені до експлуатації, вентиляційні канали в даній квартирі справні, відповідають техумовам і можуть бути допущені до експлуатації.

27.11.2013 року комісією ЛКП «Центральне» було складено акт обстеження технічного стану АДРЕСА_2 по АДРЕСА_1, яким встановлено, що в даній квартирі здійснено перепланування, а саме: встановлення санвузла на площі житлової кімнати № 1, облаштування житлової кімнати на території кухні, облаштування кухні на площі житлової кімнати № 1. Крім цього, у акті вказані рекомендації про те, що перепланування є технічно можливим.

28.11.2013 року Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради винесено постанову № 174, якою визнано в діях ОСОБА_2 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.150 КУпАП та враховуючи сплив строку накладення адміністративного стягнення, провадження у справі закрито.

02.12.2013 року ОСОБА_2 подала голові Галицької районної адміністрації Львівської міської ради заяву, в якій просила надати дозвіл на закінчення самочинно розпочатого перепланування квартири по АДРЕСА_1 та надати дозвіл на заміну опалення.

06.12.2013 року комісією ЛКП «Центральне» складено акт обстеження технічного стану квартири за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до якого, позивачем встановлено санвузол на площі житлової кімнати, облаштовано житлову кімнату на площі кухні та облаштовано кухню на площі житлової кімнати. Крім цього, в акті зазначено, що перепланування є технічно можливим.

17.12.2013 року на засіданні міжвідомчої комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради вирішено врахувати порушення п.8.11 ДБН В.3.2-2:2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» та зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - співвласників квартири АДРЕСА_1 за власні кошти привести квартиру № 4 до попереднього стану, відновивши приміщення кухні та житлової кімнати.

30.12.2013 року Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради винесено розпорядження № 577 «Про приведення квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану», яким зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - співвласників квартири АДРЕСА_3 за власні кошти привести квартиру № 4 до попереднього стану: відновити приміщення кухні та житлової кімнати в термін до 25 січня 2014 року.

Відповідно до частини 2 статті 383 Цивільного кодексу України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно зі статтею 152 Житлового кодексу України, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N 572) передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку (п. 4).

Відповідно до п. 2.22 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», у квартирах повинні бути передбачені такі приміщення: житлові кімнати і підсобні приміщення - кухня, передпокій, санвузли, внутрішньоквартирні коридори, вбудовані комори, антресолі, літні приміщення тощо.

Згідно із п. 2.25 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», житлові кімнати в квартирах II категорії не можуть бути прохідними, за винятком чотирьох-п'ятикімнатних, у яких через загальну кімнату може передбачатись вхід до однієї зі спалень або робочої кімнати (кабінету).

Згідно із п. 2.27 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», в однокімнатних квартирах допускається суміщений санвузол (ванна, умивальник, унітаз). У дво-, трикімнатних квартирах обох категорій слід передбачати роздільні санвузли (ванна з умивальником і вбиральня з унітазом та умивальником). У квартирах, де чотири і більше кімнат, повинно бути не менше двох суміщених санвузлів, кожен з яких має бути обладнаний унітазом (вбиральня з умивальником та унітазом і ванна кімната з ванною, умивальником та унітазом).

Відповідно до п. 2.28 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», не допускається розміщення вбиральні та ванної (або душової) над житловими кімнатами і кухнями. Ці приміщення допускається розміщувати над кухнею квартир, розташованих у двох рівнях. Не допускається кріплення приладів і трубопроводів безпосередньо до міжквартирних стін і перегородок, які огороджують житлові кімнати.

З матеріалів справи вбачається, що позивачами зроблено перепланування квартири, за результатами якого не було порушення конструктивних елементів будинку або засобів протипожежного захисту, не погіршено технічного стану будинку в цілому, не відбулося збільшення площі квартири, не було приєднано жодних площ загального користування будинку, а все перепланування відбулося лише в межах квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3, при цьому основною метою перепланування було встановлення в квартирі санвузла.

Враховуючи, що здійснене позивачами перепланування квартири безпосередньо не впливає на права, свободи, інтереси або обов'язки інших осіб, здійснене з дотриманням будівельних, санітарно-гігієнічних норм і правил, а також таке перепланування спрямоване на приведення квартири у відповідність до чинних будівельних та санітарних норм (влаштування санвузла в квартирі), а тому суди дійшли вірного висновку про те, що розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 30.12.2013 року № 577 «Про приведення квартири АДРЕСА_3 до попереднього стану» підлягає скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій, є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради - залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 27.03.2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа - ОСОБА_4 про скасування розпорядження - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235 - 244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: О.Є. Донець

В.Ф. Мороз

С.Я. Чалий