Справа № 810/232/16
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/232/16

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року м. Київ №810/232/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Діно» про стягнення податкового боргу з розрахункових рахунків у банку, обслуговуючих такого платника податків.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Діно" про стягнення з розрахункових рахунків ТОВ "Фірма "Діно" на погашення податкового боргу податкової заборгованості з податку на додану вартість в сумі 3674734,74 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідача обліковується заборгованість з податку на додану вартість, яка утворилась у зв’язку з несплатою як самостійно визначених податкових зобов’язань, так і донарахованих контролюючим органом грошових зобов’язань.

В обґрунтування позовних вимог податковий орган зазначає, що податковий борг відповідача у сумі 3674734,74 грн. у добровільному порядку не було сплачено, у зв’язку з чим просить стягнути вказаний податковий борг у примусовому порядку.

Відповідачем письмових заперечень проти позову до суду не було надано.

В судовому засіданні по справі 17.05.2016 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні по справі 21.04.2016 представник відповідача проти позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити, проте письмових заперечень проти позову не надав і підстав для відмови в задоволенні позову не наводив.

Представник відповідача у судове засідання по справі 17.05.2016 не з’явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином та завчасно, про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні по справі 17.05.2016 представником позивача було подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, та приймаючи до уваги те, що учасники судового процесу були належним чином проінформовані про дату, час і місце судового розгляду, протокольною ухвалою суду від 17.05.2016 було постановлено здійснювати подальший розгляд адміністративної справи №810/232/16 в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до довідки про взяття на облік платника податків №30 від 16.01.2012 ТОВ «Фірма «Діно» взяте на облік як платник податків 13.01.2012 за №8 (а.с.8).

З приводу податкового боргу, що виник у зв’язку з несплатою самостійно визначених грошових зобов’язань, суд зазначає таке.

21.10.2013 відповідачем до позивача було подано податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2013 року, в якій позивачем в рядку 25 «Сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) період з урахуванням залишку від’ємного значення попереднього звітного період» зазначено « – », а в рядку 23.1 «Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку» зазначено « 619325» (а.с.11-13).

Підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлює, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов'язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк);

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Положеннями пункту 54.1 ст. 54 ПК України встановлено крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п.57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд зазначає, що відповідачем в податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2013 року не визначено суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, а сума 619325,00 грн., яку позивач просить стягнути за вказаною декларацією є сумою бюджетного відшкодування з податку на додану вартість із зазначенням повернення її платнику податків на рахунок платника у банку.

В той же час відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що відповідачем не було самостійно визначено суму податкового зобов’язання з ПДВ згідно податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2013 року, у зв’язку з чим у відповідача в розумінні Податкового кодексу України відсутній податковий борг згідно вказаної податкової декларації у сумі 619325,00 грн., оскільки сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, яку платник податків задекларував у податковій декларації за вересень 2013 року у розмірі 619325,00 грн., із зазначенням способу повернення - на рахунок у банку, не є податковим зобов’язанням, а тому в задоволенні позову в цій частині суд вважає за необхідне відмовити.

Суд не приймає до уваги пояснення позивача про те, що сума бюджетного відшкодування за вересень 2013 року, була задекларована відповідачем в 2013 році і включена в облікову картку платника податків як переплата, яка утворилась на рахунку платника податків неправомірно, перекрила податковий борг з податку на додану вартість, який виник в майбутніх податкових періодах, відтак платником не було фактично сплачено грошові зобов’язання, враховуючи таке.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 КАС України адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Отже, позов в адміністративному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, яка складається з вимоги процесуального характеру (відкрити провадження по справі) і вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право).

При цьому складовими частинами позову є предмет позову та підстави позову.

Предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, направлені на захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Підстави позову - це факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. Тобто це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які об'єктивуються у поданих доказах. Під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону. До підстав позову входять лише юридичні факти, тобто ті, з якими норми матеріального права пов'язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов'язків суб'єктів спірного матеріального правовідношення, та які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з вимогами до іншої особи.

Отже, виходячи, що предметом спору в частині стягнення суми податку у розмірі 619325,00 грн., яка як стверджує позивач самостійно задекларована платником у податковій звітності, вимоги позивача не підлягають задоволенню, адже показник податку на додану вартість, вказаний у рядку 25 «Сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) період з урахуванням залишку від’ємного значення попереднього звітного період» податкової декларації за вересень 2013 року містить прочерк, тобто не містить самостійно визначених платником до сплати податкових зобов’язань, у суду немає повноважень виходити за межі позовних вимог та з’ясовувати підстави переплати з податку на додану вартість та податкового боргу з податку на додану вартість, який виник в майбутніх податкових періодах, що могло призвести до фактичної несплати грошових зобов’язань.

В період з 29.11.2013 по 12.12.2013 посадовими особами ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ Міндоходів у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Діно» з питань перевірки достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за жовтень 2013 року та достовірності декларування від’ємного значення податку на додану вартість за липень 2013 року, за результатами якої складено акт перевірки №348/15-2/30050731 від 19.12.2013 (а.с.19-37).

У висновках вказаного акту перевірки зазначено наступне:

- перевіркою встановлено порушення п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України та завищено податковий кредит з податку на додану вартість за липень 2013 року у суму 2000091,07 грн.;

- перевіркою встановлено порушення п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3, п. 200.4, п. 200.7, п. 200.8 ст. 200 Податкового кодексу України та завищено бюджетне відшкодування з ПДВ за жовтень 2013 року на суму 226727,00 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки прийнято наступні податкові повідомлення-рішення від 11.01.2014:

Вказані податкові повідомлення-рішення були направлені на адресу відповідача рекомендованою кореспонденцією та були ним отримані 15.01.2014, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.14-зворотній бік).

Не погоджуючись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, відповідач звернувся з позовом до суду.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 31.07.2014 у справі №810/2539/14 у задоволенні адміністративного позову ТОВ «Фірма «Діно» відмовлено (а.с.57-65).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2014 в задоволені апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Фірма “Діно” – відмовлено, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 31 липня 2014 року – залишено без змін (реєстраційний номер в ЄДРСР - 41573099).

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 15.04.2016 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Діно" залишено без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 31 липня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року у справі № 810/2539/14 - без змін (реєстраційний номер в ЄДРСР - 43854564).

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 ПК України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов’язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов’язаний сплатити нараховану суму грошового зобов’язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Пунктами 56.2, 56.3 статті 56 ПК України передбачено, що у разі, коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (та у разі потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Процедура адміністративного оскарження закінчується, зокрема, днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк (підпункт 56.17.1 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України).

Згідно з приписами підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абз. 3 п. 56.18 ст. 56 ПК України).

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.4 статті 59 ПК України).

Згідно з пунктом 59.5 зазначеної статті у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Позивачем було виставлено податкову вимогу ТОВ «Фірма «Діно» №3174-23 від 03.11.2015, на загальну суму 201074,64 грн., яка була направлена на адресу відповідача рекомендованою поштою та вручена останньому 12.11.2015, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.39).

Відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.3 ст. 200 ПК України).

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 ПК України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Крім того, відповідно до зворотного боку інтегрованої картки платника податків з ПДВ на відповідача вбачається, що станом на 06.10.2015 у ТОВ «Фірма «Діно» була наявна переплата з ПДВ у розмірі 418760,36 грн. (а.с.10).

Щодо способу захисту права на стягнення податкового боргу суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Крім того, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України).

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 ПК України).

Відповідно до абз. 1 п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 95.4 ст. 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, суд, вирішуючи питання про погашення за рахунок платника податків податкового боргу, яке здійснюється шляхом стягнення коштів з рахунків у банку або за рахунок готівки, приймає рішення про стягнення з боржника коштів в рахунок погашення податкового боргу.

На час розгляду справи та прийняття рішення по суті заявлених позовних вимог доказів про сплату відповідачем податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 2828682,74 грн. суду надано не було.

Аналізуючи в сукупності вищевикладене та враховуючи підтвердження матеріалами справи наявності податкового боргу відповідача та дотримання податковим органом законодавчо встановленої процедури стягнення податкового боргу, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Суд зазначає, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 відстрочено сплату судового збору за подання ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області адміністративного позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Діно" про стягнення з розрахункових рахунків ТОВ "Фірма "Діно" податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 3674734,74 грн. до ухвалення судового рішення в адміністративній справі №810/232/16.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.