Справа № 322/519/16
Суддя: Гасанбеков С. С.
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

30 травня 2016 рокуСправа № 322/519/16

12 год. 00 хв.

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: поліцейського роти 2 батальйону з УПН у м. Запоріжжі ДПН сержанта поліції Сизоненка Дениса Вікторовича

про: визнання незаконною та скасування постанови серії ПС2 № 313487 у справі про адміністративне правопорушення.

06.05.2016 до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений адміністративний позов, в якому позивач просить визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 313487 від 30.04.2016 про накладення на нього адміністративного стягнення за ст. 122 ч. 1 КУпАП в розмірі 255,00 грн. та закрити провадження по адміністративній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Позивач, рухаючись з пасажиром ОСОБА_3 на власному автомобілі Renault Kangoo, реєстраційний номер НОМЕР_1, приблизно о 7 годині ранку 30 квітня 2016 року здійснив зупинку біля продуктового магазину «Продукти» в районі кільця вул. Діагональної та Південного шосе у м. Запоріжжя для придбання продуктів харчування.

До автомобілю позивача підійшов поліцейський, який представився поліцейським роти 2 батальйону з УПН у м. Запоріжжя ДПН Сизоненко Д.В., та повідомив йому про порушення Правил дорожнього руху, пункту 15.9 (ґ), а саме здійснення стоянки на перехресті вул. Діагональної та Південного шосе у м. Запоріжжя, за що передбачено адміністративну відповідальність згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки відсутні докази здійснення ним стоянки з Порушенням правил дорожнього руху, адже ним було здійснено зупинку на прилеглій до магазину території в межах ПДР за відсутності відповідних забороняючих знаків.

Виходячи з наведеного, позивач просив задовольнити його вимоги та підтримав їх у судовому засіданні 25.05.2016.

Також 25.05.2016 позивач подав суду письмову заяву про проведення подальшого розгляду справи за його відсутності.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання 25.05.2016 та 30.05.2016 не прибув, не повідомив суд про причини своєї неявки, а також не надіслав до суду будь-яких заяв та заперечень проти позову.

За правилом ч. 1 ст. 171-2 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом п'яти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках з урахуванням особливостей розгляду справи суд ухвалою може продовжити розгляд справи, але не більш як на п'ять днів. При цьому, своєчасний розгляд адміністративної справи, відповідно до частини першої статті 2 КАС України, є однією зі складових завдання адміністративного судочинства.

З огляду на відсутність клопотання про відкладення розгляду справи з боку відповідача - суб'єкта владних повноважень, суд на підставі ч. 4 ст. 128 КАС України дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні 30.05.2016 судом було проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд, розглянувши матеріали та з'ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

30 квітня 2016 року поліцейським роти 2 батальйону з УПН у м. Запоріжжі ДПН сержантом поліції Сизоненком Денисом Вікторовичем було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 313487, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. (двісті п'ятдесят п'ять гривень 00 коп.).

У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1, 30.04.2016 о 07 год. 13 хв. на перехресті вул. Діагональна та вул. Південне шосе в м. Запоріжжя, керуючи транспортним засобом Renault Kangoo, д.н. НОМЕР_1, здійснив стоянку на перехресті, порушивши пункт 15.9 (ґ) ПДР.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

За правилом частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Невідповідність рішення суб'єкта владних повноважень будь-якому з перелічених критеріїв є підставою для його скасування.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 122 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбачена відповідальність, зокрема за порушення правил зупинки, стоянки.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколами про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Підпунктом «ґ» пункту 15.9 Правил дорожнього руху передбачено заборону зупинки на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

За визначенням, наведеним у пункті 1.10 Правил дорожнього руху перехрестям є місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не є перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Виходячи з визначення поняття перехрестя, слід дійти висновку про те, що зупинкою або стоянкою на перехресті вважатиметься зупинка (стоянка) транспортного засобу саме на проїзній частині в межах уявних ліній між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з перехрещуваних доріг.

Проїзною частиною, відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху є елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних, а прилеглою територією, відповідно до цього ж пункту Правил, є територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в'їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

При цьому, згідно з розділом 34 Правил дорожнього руху, межі проїзної частини визначаються горизонтальною дорожньою розміткою (п. 1.1 розділу 34).

Перехрестя вул. Діагональна та вул. Південне шосе в м. Запоріжжя є перехрестям з круговим рухом.

Проте, як вбачається з відеозапису, долученого до справи позивачем, який було зроблено під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, на перехресті вул. Діагональна та вул. Південне шосе, біля магазину, що знаходиться між двома прилягаючими до перехрестя дорогами, де зупинився транспортний засіб позивача, будь-яка дорожня розмітка відсутня, у зв'язку з чим неможливо достовірно визначити межі проїзної частини на вказаному перехресті та відповідно і межі прилеглої до перехрестя території.

Таким чином, за умови відсутності дорожньої розмітки на перехресті з круговим рухом та за наявності прилеглої території до такого перехрестя, твердження про зупинку або стоянку транспортного засобу не перехресті, крім випадків його очевидності, що може полягати, зокрема у створенні перешкоди для проїзду транспортних засобів по перехрестю, є необґрунтованим припущенням.

Відповідно до ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Статтею 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач у даній справі не надав суду жодних доказів на спростування пояснень позивача.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення від 30 квітня 2016 року серії ПС2 № 313487, була винесена при неповному з'ясуванні обставин справи про адміністративне правопорушення, є необґрунтованою, а отже - незаконною та підлягає скасуванню.

Позовні вимоги про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення не підлягають задоволенню, оскільки вирішення цього питання, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 17 КАС України, не відноситься до юрисдикції адміністративних судів та не може вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, суд визнає адміністративний позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем, у справі відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 94, 98, 158 - 163, 171-2 КАС України, суд

постановив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти 2 батальйону з УПН у м. Запоріжжі ДПН сержанта поліції Сизоненка Дениса Вікторовича про визнання незаконною та скасування постанови серії ПС2 № 313487 у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

2. Визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 30 квітня 2016 року серії ПС2 № 313487, винесену поліцейським роти 2 батальйону з УПН у м. Запоріжжі ДПН сержантом поліції Сизоненком Денисом Вікторовичем про накладення адміністративного стягнення, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. (двісті п'ятдесят п'ять гривень 00 коп.).

3. В задоволенні решти вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання постанови у повному обсязі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.С. Гасанбеков