Справа № 807/154/14
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року Справа № СК-876/9007/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2006 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції в якому, з врахуванням зміни позовних вимог, просила: визнати дії бездіяльність відповідача в частині не здійснення об'єднання в одне виконавче провадження виконавчих проваджень від 22.10.2001 р. та 31.01.2002 р., а в подальшому з виконавчим провадженням від 08.08.2002 р. - протиправними; визнати дії відповідача щодо продовження у червні 2003 року - виконання виконавчого провадження від 08.08.2002 р. з виконання ухвали суду від 05.07.2002 р. із виконавчим листом № 2-271, виданого судом 06.08.2002 р. та не продовження виконання виконавчих проваджень від 22.10.2001 р. і 31.01.2002 р. з виконання рішення суду від 08.10.2001 р. -протиправними.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано дії МВ ДВС Ужгородського міськрайоного управління юстиції в частині не продовження виконання виконавчого провадження від 22 жовтня 2001 року з виконання виконавчого листа № 2-271 від 08.10.2001 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста по ліцензуванню відділу контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв, та тютюнових виробів Закарпатського обласного управління державного регулювання виробництва та обігу алкоголю та тютюну протиправними. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що судовими рішеннями, що набрали законної сили, вже була надана оцінка, обставинам, які є предметом розгляду у даній справі. Крім того, суд першої інстанції, дійшов висновку, що оскільки позивача було поновлено на роботі лише 01.06.2011 року, відтак є неправомірними дії державного виконавця щодо не продовження виконання виконавчого провадження від 22 жовтня 2001 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Міський відділ Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову в частині визнання протиправними дій МВ ДВС Ужгородського міськрайоного управління юстиції в частині не продовження виконання виконавчого провадження від 22 жовтня 2001 року з виконання виконавчого листа № 2-271 від 08.10.2001 року та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

На обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що державний виконавець при виконанні виконавчих листів діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Також, не погодившись з вищенаведеною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалою судді Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою судді Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто позивачу.

ОСОБА_1 вдруге подала апеляційну скаргу, однак, ухвалою судді Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2015 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015 року апеляційну скаргу Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції залишено без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.12.2015 року касаційну скаргу Міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції залишено без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року і ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015 року в оскаржуваній частині без змін. Закрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року і ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015 року, в частині відмови в задоволенні позову у відповідності до ст. ч. 1 ст. 211 КАС України. Інші касаційні скарги ОСОБА_1 задоволено. Ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2014 року, 27.11.2014 року та 12.02.2015 року скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження апеляційного розгляду.

За таких обставин апеляційний перегляд оскаржуваної постанови здійснюється в частині відмови в задоволенні позову.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Ужгородського міського суду від 08 жовтня 2001 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 18 грудня 2001 року ОСОБА_1 поновлено з 29 серпня 2000 року на посаді головного спеціаліста по ліцензуванню відділу контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів Закарпатського обласного Управління державного регулювання виробництва та обігу алкоголю і тютюну та стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 4564,17 гривень.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення на користь позивача середнього заробітку за один місяць у розмірі 351,09 гривень судом допущено до негайного виконання.

08.10.2001 року Ужгородським міським судом видано виконавчий лист у справі № 2-271/2001.

22.10.2001 року державним виконавцем Сирохман І.І. відділу державної виконавчої служби Ужгородського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № б-н з виконання виконавчого листа 2-271 від 08.10.2001 року в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку.

31.01.2002 року державним виконавцем Сирохман І.І. відділу державної виконавчої служби Ужгородського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 5-513/02 з виконання виконавчого листа 2-271 від 08.10.2001 року в частині стягнення з Закарпатського обласного управління державного регулювання виробництва та обігу алкоголю та тютюну на користь ОСОБА_1 4564,17 грн.

05.07.2002 року ухвалою Ужгородського міського суду у справі 2-3681/02 за поданням державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Сирохмана І.І. змінено порядок виконання рішення Ужгородського міського суду від 08.10.2001 року, звернуто стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу з Регіонального управління Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України у Закарпатській області.

06.08.2002 року Ужгородським міським судом видано виконавчий лист у справі 2-3681/02.

08.08.2002 року державним виконавцем Слободян Л.А. відділу державної виконавчої служби Ужгородського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 1-1463/02 з виконання виконавчого листа від 06.08.2002 року в частині стягнення з Регіонального управління Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 4564,17 грн.

20.12.2002 року ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області скасовану ухвалу Ужгородського міського суду 05.07.2002 року.

09.06.2003 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ужгородського міського управління юстиції винесено постанову про поновлення виконавчого провадження № 1-1463/02.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині.

Проте колегія суддів вважає, що такі висновки є не в повній мірі обґрунтованими з наступних підстав.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції щодо не об'єднання у зведене виконавче провадження виконавчих проваджень. То колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, у разі якщо у районному чи міському відділі Державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень щодо одного й того самого боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат на виконавче провадження.

У відповідності до Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.99 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) якщо в районному (міському) відділі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень щодо одного й того самого боржника, то вони об'єднуються у зведене виконавче провадження за постановою державного виконавця протягом трьох днів після закінчення строку, даного боржнику для добровільного виконання.

До зведеного виконавчого провадження повинні бути приєднані всі інші виконавчі документи, що надходять стосовно стягнень з цього боржника протягом трьох днів після закінчення строку, поданого боржнику для добровільного виконання.

Пунктом 4.19.4. передбачено, що строк проведення виконавчих дій щодо зведеного виконавчого провадження відраховується з моменту приєднання до зведеного виконавчого провадження останнього виконавчого документа.

Також пунктом 4.19.5. визначено, що після виконання окремого виконавчого документа виконавче провадження за цим виконавчим документом виводиться із зведеного виконавчого провадження постановою державного виконавця і виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

З аналізу вищезазначених норм слідує, що такі встановлюють обов'язок державного виконавця об'єднати виконавчі провадження у зведене виконавче провадження за наявності одного й того самого боржника у таких провадженнях.

Як слідує з матеріалів справи, постановою про відкриття провадження від 22.10.2001 року надано добровільний строк для виконання рішення суду до 24.10.2001 року, постановою про відкриття провадження від 31.01.2002 року надано строк до 08.02.2002 року, а у постанові про відкриття виконавчого провадження від 08.08.2002 року було встановлено строк до15.08.2002 року.

Колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що зазначені вище провадження не були об'єднані у зведене виконавче провадження ні у строк встановлений нормами Інструкції про проведення виконавчих дій, ні під час виконання.

Посилання відповідача на ту обставину, що зміна порядку виконання судового рішення в частині визначення боржника у виконавчому провадженні є підставою для не об'єднання виконавчих проваджень, на думку колегії суддів є помилковими, оскільки в даному випадку боржник у виконавчому провадженні фактично не змінився, а лише був замінений на його правонаступника.

05.07.2002 року ухвалою Ужгородського міського суду у справі 2-3681/02 за поданням державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Сирохмана І.І. змінено порядок виконання рішення Ужгородського міського суду від 08.10.2001 року, звернуто стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу з Регіонального управління Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України у Закарпатській області.

За таких обставин, беручи до уваги вищезазначені норми законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що державним виконавцем Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції протиправно не було об'єднано у зведене провадження виконавчі провадження відкриті 22.10.2001 року та 31.01.2002 року, а в подальшому з виконавчим провадженням від 08.08.2002 року.

Щодо вимог позивача визнати дії міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції щодо продовження у червні 2003 року - виконання виконавчого провадження від 08.08.2002 р. з виконання ухвали суду від 05.07.2002 р. із виконавчим листом № 2-271, виданого судом 06.08.2002 року, то колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 36 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено обов'язок державного виконавця щодо поновлення виконавчого провадження за власною ініціативою або заявою стягувача після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження.

09 червня 2003 року, державним виконавцем міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції винесена постанова про поновлення виконавчого провадження № 1-1463/02 виконавчого листа № 2-271 від 06.08.2002 року, виданого на підставі ухвали Ужгородського міського суду від 05.07.2002 року.

20.12.2002 року ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області скасовану ухвалу Ужгородського міського суду 05.07.2002 року.

16.04.2003 року ухвалою Ужгородського міського судом у справі 2-551/03 задоволено подання держаного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції та утримано на користь ОСОБА_1 4564,17 грн. згідно рішення Ужгородського міського суду від 08.10.2001 року та допущено негайне утримання 351,09 грн. з Регіонального управління Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів ДПА України у Закарпатській області.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, у постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.12.2009 року у справі № 22а-14894/08/9104, яка набрала законної сили в порядку 254 КАС України, встановлено, що державним виконавцем вчинено всі необхідні дії щодо виконання виконавчого листа № 2-271/01, виданого Ужгородським міським судом 06.08.2002 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції щодо необ'єднання у зведене виконавче провадження виконавчих проваджень від 22.10.2001 року та 31.01.2002 року, а в подальшому з виконавчим провадженням від 08.08.2002 року, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а врешті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2014 року у справі № 807/154/14 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції щодо необ'єднання у зведене виконавче провадження виконавчих проваджень від 22.10.2001 року та 31.01.2002 року, а в подальшому з виконавчим провадженням від 08.08.2002 року та прийняти нову постанову в цій частині про задоволення позовних вимог.

Визнати протиправною бездіяльність Міського відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції щодо не об'єднання у зведене виконавче провадження виконавчих проваджень від 22.10.2001 року та 31.01.2002 року, а в подальшому з виконавчим провадженням від 08.08.2002 року.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

В.В. Ніколін

Повний текст постанови

виготовлений та підписаний

09.06.2016 року