Справа № 2а-6409/10/1370
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року м. Київ К/800/8674/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання рішення протиправним, скасування наказу та поновлення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2016 року, -

у с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду через свого представника ОСОБА_5 із заявами про видачу дублікату виконавчого листа у справі № 2а-6409/10/1370 про поновлення його на посаді старшого інспектора сектору митного оформлення № 3 відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець» Львівської митниці з 18 червня 2010 року, визнання поважною причину пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання і поновлення цього строку. Крім того, позивач звернувся із завою про виправленні помилки у виконавчому листі № 22-6409/10/1370.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року заяви ОСОБА_4 задоволено, виправлено помилку у виконавчому листі від 11 жовтня 2010 року у справі № 2а-6409/10/1370, видано дублікат виконавчого листа та поновлено строк пред'явлення його до виконання.

Оскаржуваною ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2016 року скасовано ухвалу суду першої інстанції та у задоволенні заяв відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишення в силі ухвалу суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції і відмовляючи у задоволенні заяв позивача, апеляційний суд на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що обґрунтованих підстав для видачі дубліката виконавчого листа позивач не зазначив, як і поважних причин для поновлення строку пред'явлення цього листа до виконання.

В іншій частині позивачем рішення суду у касаційному порідку не оскаржується, а тому суд касаційної інстанції переглядає судове рішення в межах доводів касаційної скарги.

Як убачається з матеріалів справи, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2010 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 3 жовтня 2013 року, задоволено позов ОСОБА_4 до Львівської митниці, поновлено його на посаді старшого інспектора сектору митного оформлення № 1 митного поста «Краковець» Львівської митниці з 18 червня 2010 року та стягнуто з Львівської митниці середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18 червня 2010 року по 11 жовтня 2010 року в сумі 12 743,43 грн.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2011 року виправлено описку в постанові суду - викладено в новій редакції абзац постанови, відповідно до якого було - «Зобов'язано начальника Львівської митниці поновити ОСОБА_4 на посаді старшого інспектора сектору митного оформлення № 3 відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець» Львівської митниці з 18 червня 2010 року».

18 жовтня 2010 року позивачем отримано два виконавчі листи від 11 жовтня 2010 року з метою виконання чистини постанови суду, яка допущена до негайного виконання та пред'явлено їх до виконавчої служби.

Виконавчий лист № 2а-6409/2012 від 11 жовтня 2010 року було звернуто до негайного виконання. Про це свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження серії ВП № 22077309 від 22 жовтня 2010 року.

24 червня 2011 року позивач подав заяву про виправлення описки у постанові Львівського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2010 року у зв'язку з тим, що у рішенні суду було допущено описку при написанні посади, на яку слід поновити ОСОБА_4

Одночасно 24 червня 2011 року ОСОБА_4 подав заяву про виправлення помилки у виконавчому листі.

29 серпня 2011 року ухвалою Львівського окружного адміністративного суду виправлено описку у постанові Львівського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2010 року.

26 вересня 2011 року позивач звернувся до суду із заявою у якій просив повернути без розгляду заяву про виправлення помилки у виконавчому документі у справі № 2а-64/10/1370 та згідно з довідкою Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2011 року вказана заява судом не розглядалась.

Суд апеляційної інстанції правильно встановив, що з 2 листопада 2010 року позивачу було відомо про те, що зазначене рішення суду не виконується.

При цьому, позивач жодних дій для забезпечення свого права на виконання судового рішення не вчиняв.

Так, згідно з частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХIV, в редакції, станом на день набрання законної сили судовим рішенням про поновлення на роботі).

За змістом статті 22 Закону № 606-ХIV пред'явлення до виконання виконавчого документі у даній справі може бути протягом року, якщо інше не передбачено законом.

При цьому, суди правильно виходили з вимог частини 2 статті 24 Закону № 606-ХIV, згідно якої стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Це саме кореспондується і положеннями статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до адміністративного суду, який видав виконавчий лист, або до адміністративного суду за місцем виконання.

Надаючи оцінку доводам заявника, викладеним ним у заяві, апеляційний суд виходив з того, що вказані обставини свідчать про відсутність у стягувача поважних причин, які об'єктивно перешкоджали реалізації його права на звернення до Державної виконавчої служби за примусовим виконанням судового рішення про його поновлення на роботі.

За законом, поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами на вчинення відповідних дій. Заявником не доведено поважних причин, які об'єктивно перешкоджали реалізації його права на виконання судового рішення.

Щодо заяви про виправлення помилки у виконавчому листі, апеляційний суд правильно дійшов висновку про те, що подання позивачем заяви про видачу дублікату виконавчого листа свідчить про його втрату, а тому виправлення описки можливе лише за наявності такого виконавчого документу та/або його дублікату. Тобто без попередньої процесуальної дії неможлива наступна.

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність поважних причин, які вказують на втрату виконавчого листа позивачем та на пропуск строку для пред'явлення такого до виконання.

Посилання позивача, що містяться в матеріалах справи, про зміну місця проживання позивача та переїзди, і як наслідок втрату виконавчого документу, колегія суддів оцінює критично, оскільки такі стосуються періоду 2013 року, а тому до суті спірного питання не відносяться.

Колегія суддів звертає увагу, що з моменту початку перебігу строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання з жовтня 2010 року до червня 2015 року сплинув строк майже у 4 роки. При цьому об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення відповідних дій для реалізації свого права щодо виконання вказаного виконавчого документу, позивач суду не представив і таких не встановлено судом.

За таких обставин, ухвала апеляційного суду відповідає дійсним обставинам справи та нормам процесуального права, доводи касаційної скарги її висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Вищого адміністративного суду України,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало