Справа № 813/963/16
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року справа № 813/963/16

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого-судді Кухар Н.А.

секретар судового засідання Єдинак Г.Б.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представників третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, треті особи Великолюбінська селищна рада, Обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство «Калина-Кудрява» про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, треті особи Великолюбінська селищна рада, Обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство «Калина-Кудрява» про визнання протиправними рішення від 08.05.2015 року № 31-13-0.5-9159/2-15, від 05.11.2015 року № ДС-31-28-7777.5-9136/19-15, від 24.12.2015 року № 11880/19/15, від 05.02.2016 року № 1-765/0-650/6-16 та зобов'язати відповідача надати дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі.

Позивачем подано уточнення позовних вимог відповідно до яких просить визнати протиправним рішення Головного управління Держгеокадастру у Львівській області № 1-765/0-650/6-16 від 05.02.2016 року та зобов'язати відповідача надати дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він звернувся 26.012016 року до відповідача з клопотанням щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі орієнтованою площею 0,12 га для ведення садівництва. Проте, Головне управління Держгеокадастру у Львівській області не надало такого дозволу у звязку з обовязковим погодженням надавання дозволів на розроблення документації із землеустрою з органами місцевого самоврядування. Вважає таку відмову не обґрунтованою, оскільки відповідно до статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування , який передає земельні ділянки державної або комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Зазначає, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування обєкта вимога законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідач подав заперечення на позовну заяву, в якому зазначає, що згідно рішення Великолюбінської селищної ради № 43 від 24.12.2015 року позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтованої площею 0,12 га за рахунок землі, яка розташована на території Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області. Посилається на ст.12 Земельного кодексу України та ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» згідно яких до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносиг належить, зокрема, підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органам виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представники третьої особи - Обслуговуючого кооператива «Садівниче товариство «Калина-Кудрява» підтримали позовні вимоги. Просили задоволити позов.

Представник третьої особи - Великолюбінської селищної ради Городоцького району не зявився в судове засідання, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, мотивуючи це наступним.

Позивач ОСОБА_5 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі орієнтованою площею 0,12 га для ведення садівництва на території Великолюбінської селищної ради Городоцького району.

05.02.2016 року Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надало позивачу відповідь № І-765/0-650/6-16, згідно якої відмовило позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Головне управління Держгеокадастру у Львівській області у листі зазначило, що відповідно до доручення від 08.10.2014 р. 37732/0/1-14 Віце-прем`єр-міністра України, рішення колегії Держземагенства України № 2/1 від 14.10.2014 р. та доручення голови Львівської облдержадміністрації №13/0/6-15 від 14.02.2015 р., згідно яких Головне управління Держгеокадастру у Львівській області при прийнятті рішень щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності враховує обовязковість погодження надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з органами місцевого самоврядування.

Крім цього, підставою для відмови у наданні дозволу щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі орієнтованою площею 0,12 га для ведення садівництва стало те, що Великолюбінська селищна рада Городоцького району не надала погодження щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва площею 0,1200 га.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядуванн, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки, її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи,що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти,здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і надає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначений статтею 123 ЗК України, частиною другої якої передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Як вбачається із поданого клопотання позивач звернувся з клопотанням щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі орієнтованою площею 0,12 га для ведення садівництва.

Відповідач надав відмову у якій послався на те, що за результатами попереднього звернення позивача було надано вичерпну відповідь, однак як вбачається із звернення та відповіді відповідача від 24.12.2015 року позивач звертався із клопотанням щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Отже відповідачем не вирішено клопотання позивача від 26.01.2016 року по суті, зазначена відповідь ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 05.02.2016 року не містить обґрунтування не вчинення дій по вирішенню заяви позивача про надання дозволу щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі орієнтованою площею 0,12 га для ведення садівництва.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В силу частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які спростовували б твердження позивача, та не довів правомірності свого рішення.

Суд вважає відповідь від 05.02.2016 року № І-765/0-650/6-16 немотивованою, а тому позовні вимоги в частині визнання протиправною відмови Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 05.02.2016 року підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобовязання відповідача зобов'язати відповідача надати дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, суд зазначає наступне.

Згідно Рекомендацій Комітету ОСОБА_7 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_7 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому, з огляду на положення ст. 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України 21.10.2010 № П-278/10.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналіз норм КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

З огляду на зазначене, виконання повноважень, які покладені на Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, за своєю правовою природою, є його виключною компетенцією (дискреційними повноваженнями), тобто втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеної посадової особи та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Відтак, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимога зобовязального характеру суперечить повноваженням адміністративного суду та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задоволити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 05.02.2016 року № 1-765/0-650/6-16

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області повторно розглянути звернення ОСОБА_5 щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Кухар Н.А.

Повний текст постанови виготовлено 07.06.2016 року.