Справа № 2а-26942/09/1270
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2016-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року м. Київ К/800/20507/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,

при секретарі Корецькому І.О.,

представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, -

розглянувши у судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Свердловську Луганської області Державної податкової служби

на додаткову постанову Луганського окружного адміністративного суду від 21.01.2013

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.03.2013

у справі № 2а-26942/09/1270

за позовом Державного підприємства "Свердловантрацит" (далі - ДП "Свердловантрацит")

до Державної податкової інспекції у м. Свердловську Луганської області (далі - ДПІ)

про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 03.02.2010, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.06.2010, адміністративний позов ДП "Свердловантрацит" до ДПІ задоволено:

визнані незаконними дії ДПІ про розподіл сплачених ДП "Свердловантрацит" сум згідно із затвердженим графіком сплати розстроченого податкового боргу за договором від 31.03.2006 № 1 про реструктуризацію податкового боргу (без пені і штрафних (фінансових) санкцій) шляхом оформлення повідомлень від 26.06.2009 № 33636, від 27.08.2009 № 76040, від 27.08.2009 № 76030, від 28.09.2009 № 08637, від 28.09.2009 № 08638;

зобов'язано ДПІ зарахувати суми, сплачені підприємством згідно з платіжними дорученнями від 26.06.2009 № 50, від 27.08.2009 № 79, від 27.08.2009 № 80, від 28.09.2009 № 2351, № 2352, відповідно до вказаного у цих платіжних документах призначення платежу;

скасовані податкові повідомлення ДПІ від 26.06.2009 № 33636, від 27.08.2009 № 76040, від 27.08.2009 № 76030, від 28.09.2009 № 08637, від 28.09.2009 № 08638.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.10.2012 постанову Луганського окружного адміністративного суду від 03.02.2010 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.06.2010 залишено без змін.

Додатковою постановою Луганського окружного адміністративного суду від 21.01.2013, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.03.2013, заяву ДП "Свердловантрацит" про ухвалення додаткового судового рішення задоволено:

визнані незаконними дії ДПІ про розподіл сплачених ДП "Свердловантрацит" сум згідно із затвердженим графіком сплати розстроченого податкового боргу за договором від 31.03.2006 № 1 про реструктуризацію податкового боргу (без пені і штрафних (фінансових) санкцій) шляхом оформлення повідомлень: від 30.10.2009 № 46670, від 30.12.2009 № 22758, від 30.12.2009 № 22752;

зобов'язано ДПІ зарахувати суми, сплачені ДП "Свердловантрацит" згідно з платіжними дорученнями від 30.10.2009 № 2490, від 30.12.2009 № 2534, від 30.12.2009 № 2537, відповідно до вказаного у цих платіжних документах призначення платежу;

скасовані податкові повідомлення ДПІ від 30.10.2009 № 46670, від 30.12.2009 № 22758, від 30.12.2009 № 22752.

У касаційній скарзі ДПІ, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить додаткову постанову Луганського окружного адміністративного суду від 21.01.2013 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.03.2013 скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Позивач не реалізував процесуальне право подати заперечення проти касаційної скарги.

У зв'язку з неявкою у судове засідання, призначене на 20.04.2016 о 12:00, осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до частини 1 ст. 41 КАС України, не здійснюється.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у межах касаційної скарги, юридичної оцінки обставин справи, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Прийняття додаткового судового рішення було обумовлено тим, що в постанові Луганського окружного адміністративного суду від 03.02.2010 не були вирішені позовні вимоги, якими позов було доповнено згідно із заявами, наданими представником позивача у судових засіданнях 26.11.2009 та 21.01.2010.

Відповідно до частини 1 статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, у встановлених цією нормою випадках може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову або постановити додаткову ухвалу. Так, додаткове рішення як різновид судового рішення вирішує окремі позовні вимоги, які не було розв'язано основним рішенням, за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувалися докази або вирішено не всі клопотання. Також додаткові рішення можуть прийматися, якщо суд при ухваленні основного судового рішення не визначив спосіб його виконання або не вирішив питання про судові витрати (пункти 1 - 3 частини 1 зазначеної статті 168 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд встановив, що 31.03.2006 між позивачем та ДПІ на підставі пункту 10.2 статті 10 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" від 23.06.2005 № 2711-IV (далі - Закон № 2711-IV), пункту 16 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку підтвердження заборгованості, яка виникла в результаті неповних розрахунків за енергоносії" від 22.02.2006 № 191 укладено договір № 1 про реструктуризацію податкового боргу (без пені і штрафних (фінансових) санкцій), який обліковувався станом на 01.01.2005, з розстрочкою сплати на 10 років (з 31.03.2006 по 31.03.2016) рівними частками згідно із затвердженим графіком розстроченого податкового боргу, який є невід'ємною частиною договору.

Сплачені позивачем в рахунок виконання зобов'язань за договором про реструктуризацію податкового боргу платіжними дорученнями від 30.10.2009 № 2490, від 30.12.2009 № 2534, від 30.12.2009 № 2537 грошові кошти (кожний з платежів в сумі 924 994,84 грн.) як платежі на погашення розстроченого податкового боргу згідно з договором розстрочки від 31.03.2006 № 1, про що зазначено у призначенні платежів, ДПІ, з посиланням на підпункт 16.3.3 пункту 16.3 статті 16 Закону України "Про податок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 № 2181-ІІІ (далі - Закон № 2181-ІІІ), повідомленнями від 30.10.2009 № 46670, від 30.12.2009 № 22758, від 30.12.2009 № 22752 розподілено на погашення податкового боргу за попередні періоди та пені.

Відповідно до пункту 10.5 статті 10 Закону № 2711-IV реструктуризована заборгованість не підлягає індексації, на неї не нараховуються пеня, штрафні та інші фінансові санкції, крім випадків розірвання договору про реструктуризацію заборгованості, укладеного відповідно до цього Закону. Ця норма є спеціальною, в порівнянні з нормою підпункту 16.3.3 пункту 16.3 статті 16 Закону № 2181-ІІІ, згідно з якою податковий борг, що погашається частково, сплачується разом зі сплатою пені, нарахованої відповідно до такої частки, єдиним платіжним документом, в якому суми такого податкового боргу та такої пені визначаються окремо.

Встановивши, що договір на реструктуризацію податкової заборгованості, укладений між сторонами, не був розірваний станом на дати прийняття повідомлень від 30.10.2009 № 46670, від 30.12.2009 № 22758, від 30.12.2009 № 22752, ДП «Свердловськантрацит» подало заяви про зарахування платежів згідно з платіжними дорученнями від 30.10.2009 № 2490, від 30.12.2009 № 2534, від 30.12.2009 № 2537 в рахунок реструктуризованого боргу, суд обґрунтовано визнав відсутність прострочення з боку підприємства сплати цього боргу, а відтак обґрунтовано задовольнив позов ДП "Свердловантрацит" в частині вище зазначених позовних вимог, постановивши додаткову постанову.

Доводи, наведені ДПІ у касаційній скарзі, не спростовують правильність висновку судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Свердловську Луганської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а додаткову постанову Луганського окружного адміністративного суду від 21.01.2013 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.03.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та з підстав, визначених статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Є.А. Усенко

Судді О.А. Веденяпін

М.П. Зайцев