Справа № 345/1842/16-а
Суддя: Кардаш О. І.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 345/1842/16-а
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.06.2016 року м.Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Кардаш О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління юстиції в Івано-Франківської області про оскарження дій державного виконавця,

ВСТАНОВИЛА:

У своєму адміністративному позові позивач просить суд визнати неправомірними та передчасними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління юстиції в Івано-Франківської області щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження відповідно до п.3 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» та щодо повернення виконавчого листа № 2-а-5855/2011 від 13.11.2014р. до Калуського міськрайонного суду; визнати необґрунтованою та неправомірною постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління юстиції в Івано-Франківської області від 21.08.2015р. про закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа - виконавчого листа № 2-а-5855/2011 від 13.11.2014 р. (ВП № 45637612) та зобов'язати начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління юстиції в Івано-Франківської області чи іншу особу, яка виконує дані обов'язки провести виконання дій щодо виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2014 року та забезпечити контроль за своєчасним проведення повного обсягу виконавчих дій по виконавчому провадженню, шляхом прийняття до виконання виконавчого листа № 2-а-5855/2011 від 13.11.2014р. про виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Івано-Франківській області Сапіжаком І.І. від 01.12.2014 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-5855/2011 від 13.11.2014р.

Оскільки, позивачка є правонаступником прав свого чоловіка, ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 як пережила дружина спадкодавця (спадкоємець першої черги спадкування за законом в розумінні ст.1261 ЦК України) прийняла спадщину, на права та обов'язки спадкодавця, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема право на пенсію в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком згідно ст.ст. Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 26.11.2010 р. по 22.07.2011р. включно, з врахуванням ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум. Таке право ОСОБА_3 на одержання ним відповідних сум пенсії визначено постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2014р., про що Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області 13.11.2014 року було видано виконавчий лист №2-а-5855/2011р.

Однак після звернення до Відповідача щодо проведеної роботи по виконанню виконавчого листа № 2-а-5855/2011, було надано лист-відповідь проте, що 21.08.2015р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п.3 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» та виконавчий лист № 2-а-5855/2011 від 13.11.2014р. повернуто до Калуського міськрайонного суду.

З даними діями держаного виконавця позивач не згодна та вважає такі дії державного виконавця протиправними, оскільки державний виконавець не виніс постанову про зупинення виконавчого провадження (на час строку для прийняття спадщини - 6 міс. (ч.1 ст.1270 ЦК України)) та не повідомив при цьому членів сім'ї стягувача (правонаступників), в результаті чого незаконно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження від 21.08.2015 р. та повернення виконавчого листа до суду.

Позивач, ОСОБА_1, в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник позивача, ОСОБА_4, в судове засідання не з'явився, та подав заяву про долучення до матеріалів справи копій письмових доказів, зокрема постанови державного виконавця Сапіжака І.І. від 21.08.2015р. про закінчення виконавчого провадження та копію виконавчого листа №345/1842/16-а від 24.05.2016р., слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення наявним в матеріалах справи. На адресу суду відповідачем письмового заперечення, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності або про інші поважні причини неявки в судове засідання суду не направляв. Відповідно до частини 4 статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. За таких обставин, враховуючи вимоги вищезазначеної процесуальної норми, суд вважав за належне розгляд справи проводити за відсутності сторін та їх представників за наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійснені ними владних управлінських функцій.

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, при чому він має спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси. Позовна заява може бути подана до суду протягом 10 днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Статтею 6 вказаного Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Встановлено, що 01 грудня 2014 року постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного управління юстиції в Івано-Франківській області Сапіжаком Іваном Івановичем відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №2-а-5855/2011, який виданий Калуським міскрайонним судом Івано-Франківської області, яким зобов'язано управління ПФУ в м.Калуші та Калуському районі (далі - УПФУ) перерахувати та виплатити ОСОБА_3, як особі віднесеній до категорії І, інваліду ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, основної пенсії в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком згідно ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян», які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 26.11.2010р. по 22.07.2011р. включно, з врахуванням ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум (а.с.17).

Позивачка по справі ОСОБА_1 являється дружиною ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9).

ОСОБА_1, є правонаступником його прав яка, як пережила дружина спадкодавця (спадкоємець першої черги спадкування за законом в розумінні ст.1261 ЦК України) прийняла спадщину, про що державним нотаріусом Калуської міської нотаріальної контори Хомин Н.Б. 04.12.2015р. видано свідоцтво про право на спадщину за законом - грошовий вклад (а.с.11).

20.04.2016 року до державної виконавчої служби відділу примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління юстиції в Івано-Франківської області подано адвокатський запит про надання відповіді про результати виконання виконавчого листа № 2-а-5855/2011 (а.с.18).

Як вбачається з наданого листа-відповіді ДВС від 29.04.2016 р. за №04.1-19/1702, 21.08.2015р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п.3 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» та виконавчий лист №2-а-5855/2011 від 13.11.2014р. повернуто до Калуського міськрайонного суду (а.с.19).

Як встановлено, даний лист відповідь одержано адвокатом 16.05.2016 р. шляхом виїмки кореспонденції з поштової скриньки (а.с.20).

Згідно з ч.4 ст.257 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу визначені Законом України від 05.06.2012 р. № 4901-VІ "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"набрав чинності з 1 січня 2013 року.

Пунктом 3Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"(доповненим згідно із Законом України від 19.09.2013 р. № 583-VII) встановлено, що виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб'єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Порядком погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 р. № 440 визначено, що рішення - виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» суб'єкти, які видані або ухвалені до 1 січня 2013 року. Якщо рішенням зобов'язано боржника здійснити нарахування (перерахунок тощо) та/або виплатити кошти, відповідальна особа разом з повідомленням надсилає боржнику або органу державної влади, який прийняв рішення про припинення боржника - юридичної особи, копію рішення для здійснення нарахування суми коштів, що підлягає виплаті заявнику. Про здійснення нарахування боржник або орган державної влади, який прийняв рішення про припинення боржника - юридичної особи, зобов'язаний повідомити відповідальній особі протягом десяти робочих днів з дня отримання повідомлення із наданням відповідного документа про здійснення нарахування, підписаного уповноваженою особою і завіреного гербовою печаткою.

Згідно п.3 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Згідно ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Однак, не зупиняючи виконавче провадження (хоча б на час строку для прийняття спадщини - 6 міс. (ч.1 ст.1270 ЦК України)) та не повідомляючи нічого при цьому членів сім'ї стягувача (правонаступників), державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області незаконно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження від 21.08.2015 р.

Згідно п.1, 2, 3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Жодним з вищевказаних прав для виконання рішення, державний виконавець не скористався, що свідчить про те, що виконавчі дії ще не проведені.

Будь яких дій щодо зобов'язання Боржника - управління ПФУ в м.Калуші (зараз - перейменовано в Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2015р. №1055 «Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України») провести перерахунок та виплату стягувачу, ОСОБА_3, пенсії, державним виконавцем не було проведено. Це означає, що у боржника наявні кошти і їх можна було виплатити, а не закінчувати виконавче провадження.

Згідно ст.30 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із ст.49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із ст.47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав,згідно із статтею 48 цього Закону.

Якщо боржник добровільно не виконує рішення суду, то, згідно ст.32 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець вживає заходів по примусовому виконанню рішення. Зокрема заходом примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. У даному випадку державний виконавець не вживав дій щодо виконання рішення та закінчив виконавче провадження через місяць після одержання повідомлення Боржника від 22.07.2015р., так і не виконавши постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2014 року по справі № 2-а-5855/2011.

Згідно ст. 37 п.8 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом.

Ст.14 КАС України передбачає, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов»язковими до виконання на всій території України і їх невиконання тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч.4 ст.257 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ч.12 ст.267 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 181 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1,2,6 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Оскільки позивач дізналася про своє порушене право 16.05.2016р., а саме з відповіді ДВС від 29.04.2016 за №04.1-19/1702 (а.с.19), яка була надана адвокату на запит від 20.04.2016р., термін на оскарження я не пропустила.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст. ст.17,35,75,82 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст.2, 3, 9, 11, 71, 158-163, 167, 181, 185-186, 254 КАС України,

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління юстиції в Івано-Франківської області про оскарження дій державного виконавця, задовольнити.

Визнати неправомірними та передчасними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління юстиції в Івано-Франківської області Сапіжака Івана Івановича щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадженнявідповідно до п.3 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» та щодо повернення виконавчого листа № 2-а-5855/2011 від 13.11.2014р. до Калуського міськрайонного суду.

Визнати необґрунтованою та неправомірною постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління юстиції в Івано-Франківської області Сапіжака Івана Івановича від 21.08.2015р. про закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа - виконавчого листа № 2-а-5855/2011 від 13.11.2014 р. (ВП № 45637612).

Зобов'язати начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління юстиції в Івано-Франківської області чи іншу особу, яка виконує дані обов'язки провести виконання дій щодо виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2014 року та забезпечити контроль за своєчасним проведення повного обсягу виконавчих дій по виконавчому провадженню, шляхом прийняття до виконання виконавчого листа № 2-а-5855/2011 від 13.11.2014р. про виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2014 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: