Справа № 363/1009/16-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 363/1009/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Рудюк О.Д. Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

02 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Кваші Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 11 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби у Київській області про зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби у Київській області, в якому просив:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не призначення позивачу підвищення до пенсії як інваліду війни протиправними;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити підвищення до пенсії як інваліду війни ІІ групи з 26 листопада 2015 року;

- стягнути з держави Україна в особі Державного казначейства України на користь ОСОБА_2 завдану моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18 березня 2016 року адміністративний позов залишено без руху з наданням ОСОБА_2 строку на усунення недоліків позовної заяви до 08 квітня 2016 року.

Підставою для залишення адміністративного позову без руху став висновок суду першої інстанції про невідповідність позовної заяви вимогам ст. 106 КАС України, яка полягала в тому, що позивачем не наведено обґрунтування змісту позовних вимог до Головного управління Державної казначейської служби у Київській області.

На виконання вимог ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 18 березня 2016 року позивачем 31.03.2016 було подано до суду заяву про усунення недоліків, до якої додано два примірники уточненого адміністративного позову.

В уточненому адміністративному позові позивач просив суд:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не призначення підвищення до пенсії як інваліду війни, а також утримання 15% податку з розміру пенсії, що перевищує три розміри мінімальної заробітної плати та 1,5 % військового збору протиправними;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити підвищення до пенсії як інваліду війни ІІ групи з 26 листопада 2015 року;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області з 26 листопада 2015 року припинити утримання 15% податку з розміру пенсії, що перевищує три розміри мінімальної заробітної плати та 1,5 % військового збору.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11 квітня 2016 року позовну заяву повернуто позивачеві на підставі ч. 3 ст. 108 КАС України у зв'язку з неусуненням недоліків.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції від 11 квітня 2016 року, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати дану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, судом першої інстанції зроблено висновок про необхідність повернення позову, оскільки позивач у встановлений судом строк, не усунув вказані судом недоліки, оскільки не зазначив обґрунтування вимог до Головного управління Державної казначейської служби у Київській області, подавши на даній стадії уточнену позовну заяву, що фактично є зверненням до суду з новим позовом.

Колегія суддів не може погодитись з даним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративний позов було залишено без руху на тій підставі, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 106 КАС України у зв'язку з тим, що позовна заява не містить в собі викладу обставин, якими позивач обґрунтовує вимоги до Головного управління Державної казначейської служби у Київській області.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що позивач, зокрема, просив суд стягнути з держави Україна в особі Державного казначейства України на користь ОСОБА_2 завдану моральну шкоду в розмірі 2000 грн., обґрунтовуючи такі вимоги тим, що протиправними діями службових осіб Пенсійного фонду йому було завдано моральну шкоду.

Підстави для залишення позовної заяви без руху визначені ст. 106 КАС України, відповідно до вимог якої у позовній заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається позовна заява; 2) ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; 3) ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі відомі; 4) зміст позовних вимог згідно з частиною третьою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) у разі необхідності - клопотання про звільнення від сплати судового збору; про звільнення від оплати правової допомоги і забезпечення надання правової допомоги, якщо відповідний орган відмовив особі у забезпеченні правової допомоги; про призначення судової експертизи; про витребування доказів; про виклик свідків, заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду тощо; 6) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

З аналізу змісту позовної заяви вбачається, що позов, поданий позивачем до суду відповідає вимогам ст. 106 КАС України та може бути прийнятий судом до провадження. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що вимоги особи, викладені в позовній заяві, є зрозумілими, їх обґрунтування наведено в мотивувальній частині позовної заяви.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 КАС України під час попереднього судового засідання, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд: 1) уточнює позовні вимоги та заперечення відповідача проти адміністративного позову; 2) з'ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі; 3) визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору і які з них визнаються сторонами, а які належить доказувати; 4) з'ясовує, якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення, та встановлює строки для їх надання; 5) вчиняє інші дії, необхідні для підготовки справи до судового розгляду.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції має достатньо процесуальних засобів, передбачених КАС України, для повного та всебічного з'ясування обставин справи з метою винесення законного і об'єктивного рішення по справі.

З огляду на викладене, в суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування ст. 108 КАС України, згідно з ч. 1 якої суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, оскільки позовна заява ОСОБА_2 відповідала встановленим вимогам.

В суду першої інстанції були відсутні правові підстави для застосування до спірних правовідносин і п. 1 ч. 3 ст. 108 КАС України, згідно з яким позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Стосовно висновку суду першої інстанції про те, що на виконання ухвали про залишення позову без руху позивачем фактично подано новий позов колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 51 КАС України передбачено, що позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову. Позивач має право відмовитися від адміністративного позову у суді апеляційної чи касаційної інстанції до закінчення відповідно апеляційного чи касаційного розгляду. Позивач має право до початку судового розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

В уточненій редакції позовної заяви ОСОБА_2 відмовився від вимог до Головного управління Державної казначейської служби у Київській області про стягнення моральної шкоди та додатково заявив вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області стосовно припинення утримання 15% податку з розміру пенсії, що перевищує три розміри мінімальної заробітної плати та 1,5 % військового збору, що пов'язані з виплатою йому пенсії.

Таким чином, в даному випадку мало місце подання позивачем заяви про зміну позовних вимог, яку суд першої інстанції повинен розглянути у встановлено порядку після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Вишгородського районного суду Київської області від 11 квітня 2016 року суперечить вимогам процесуального права і підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 204 КАС України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких обставин апеляційну скаргу потрібно задовольнити, а ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 11 квітня 2016 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 108, 195, 197, 199, 204, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 11 квітня 2016 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 02.06.2016

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.