Справа № 2-а-38/09/1470
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2011-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2011 р.Справа № 2-а-38/09/1470

Категорія: 8.3.2Головуючий в 1 інстанції: Мавродієва М.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Золотнікова О.С., Кравця О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2009 року у справі за позовом Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва до приватного підприємства «Нікастар», ОСОБА_1, Реєстраційної палати Виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання недійсним запису державної реєстрації та припинення юридичної особи, -

В С Т А Н О В И В:

05.03.2009 року Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовом до приватного підприємства «Нікастар», ОСОБА_1, Реєстраційної палати Виконавчого комітету Миколаївської міської ради та, з урахуванням наданих уточнень до позову, просила визнати недійсним запис державної реєстрації ПП «Нікастар»з дати перереєстрації та припинити дану юридичну особу.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.11.2009 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, представник ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми процесуального та матеріального права та просить скасувати постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.11.2010 року, прийняти нове рішення, яким задовольнити позов ДПІ у повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та /або неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача та перевіривши матеріали і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ПП «Нікастар»зареєстровано, як юридичну особу виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 19.06.2001 року.

Згідно рішення власника ПП «Нікастар»від 18.03.2008 року «Про вихід із складу засновників підприємства ОСОБА_2М.», усі корпоративні права було передано новому власнику - ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу корпоративних права (а.с.95-97).

Нова редакція статуту ПП «Нікастар»була зареєстрована виконкомом Миколаївської міської ради 08.04.2008 року (а.с.113-117).

08.04.2008 року була проведена державна реєстрація змін до установчих документів ПП «Нікастар», про що зроблений відповідний запис за №3008012 у Єдиному державному реєстрі (а.с.29).

ПП «Нікастар»було взято на облік як платника податків, про що видано довідку від 10.04.2008 №826/29 (а.с.7).

Згідно довідки та відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних і осіб-підприємців станом на 07.04.2009 року ПП «Нікастар»значиться в за адресою: м. Миколаїв, вул. Лягіна, 8. Керівником підприємства значиться гр. ОСОБА_1

Відповідно до довідки від 24.11.2008р., складеної податковими органами, ПП «Нікастар»за юридичною адресою не знаходиться (а.с. 15).

Також, в підтвердження своїх позовних вимог, позивачем до суду першої інстанції було надано копію пояснень ОСОБА_1 від 29.01.2009 року, які останній надав працівникам податкової міліції. З цих пояснень вбачається, що гр. ОСОБА_1 відношення до підприємства не має, у 2007 чи 2008 роках загубив паспорт, про що надав заяву до МВС, фактичної участі у керівництві підприємством та його господарській діяльності не брав, вважає, що невідома особа зареєструвала ПП «Нікастар»на нього та здійснювало незаконну діяльність. Будь-якої організаційно-розпорядчої діяльності на підприємстві він не здійснював, про діяльність ПП «Нікастар»та місцезнаходження печаток та документів підприємства нічого не знає.

Вирішуючи справу по суті, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позов ДПІ не підлягає задоволенню, з огляду на те, що позивачем не була надана довідка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців про відсутність відповідача за вказаним місцезнаходженням, у звязку з чим, позовні вимоги є необґрунтованими та не заснованими на Законі.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Відповідно ч.1 ст.25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», державний реєстратор за відсутності підстав для залишення документів, які подані на реєстрацію, без розгляду зобов'язаний перевірити ці документи на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи, які передбачені ч.1 ст.27 Закону.

Згідно ч.3 ст.25 зазначеного Закону, за відсутності підстав для відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації юридичної особи.

Перелік же підстав для відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи, встановлений ст.27 Закону, є вичерпним, розширеному тлумаченню не підлягає та будь якого обов'язку державного реєстратора засвідчуватися у справжності наміру засновників займатися підприємницькою діяльністю та сплачувати податки не містить.

Відповідно до ст.57 Господарського кодексу України, установчими документами суб'єкта господарювання, у випадках передбачених законом, є статут (положення). Статут суб'єкта господарювання повинен містити відомості про його найменування і місцезнаходження, мету і предмет діяльності, а також інші відомості, передбачені законодавством. Статут затверджується власником майна (засновником) суб'єкту господарювання.

Відповідно до ч.5 ст.58 ГК України та ч.3 ст.8 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», відповідальність за відповідність установчих документів законодавству та їх достовірність несуть засновники (учасники) юридичної особи.

Частина 5 статті 8 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» передбачає, що установчі документи юридичної особи, а також зміни до них, викладаються письмово, прошиваються, пронумеровуються та підписуються засновниками (учасниками) або уповноваженими особами, якщо законом не встановлено інший порядок їх затвердження. Підписи засновників (учасників) або уповноважених осіб на установчих документах повинні бути нотаріально посвідчені.

Як вбачається з матеріалів справи, до суду першої та апеляційної інстанції позивачем не було надано довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців про відсутність відповідача за вказаним ним місцезнаходженням.

Так, частиною 2 ст.38 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців» передбачено, що підставою для постановлення судового рішення про припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, є також наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Також, з копії статуту ПП «Нікастар»(а.с.113-117) вбачається, що підпис гр.ОСОБА_1 на статуті було нотаріально посвідчено, що викликає у суду сумнів у достовірності пояснень відповідача-1, наданих 29.01.2009р. працівникам податкової міліції та спростовує твердження позивача, викладені у додаткових поясненнях (а.с.36).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Окрім того, колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до вимог ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Позивач же, який є субєктом владних повноважень, в даному конкретному випадку, свою правову позицію суду 2-ї інстанції не довів та належним чином її не обґрунтував.

Таким чином, на підставі вищезазначеного, колегія суддів апеляційного суду вважає висновки суду 1-ї інстанції про необґрунтованість позовних вимог ДПІ цілком правильними та повністю відповідають вимогам діючого законодавства.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції грубих порушень матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки.

Наведені ж у скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Отже, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2009 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Осіпов Ю.В.

Судді: Золотніков О.С.

ОСОБА_3