Справа № 819/2132/15
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року м. Київ К/800/6982/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому розгляді касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2016 року у справі № 819/2132/15 за позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, третя особа: публічне акціонерне товариство „Дельта - Банк" про зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, третя особа: публічне акціонерне товариство „Дельта - Банк", в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив:

- зобов'язати уповноважену особу Фонду включити ОСОБА_2 до переліку вкладників ПАТ „Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в порядку передбаченому ч. 1 ст. 26 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб";

- визнати протиправним та скасувати наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ „Дельта Банк" Кадирова В.В від 16.09.2015р. №813 в частині визнання правочину за договором банківського вкладу (депозиту) № 013-19500-200115 від 20.01.2015р. укладеного між АТ „Дельта Банк" та ОСОБА_2 нікчемним правочином;

- зобов'язати уповноважену особи Фонду надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_2, як вкладника який має право на відшкодування коштів за вкладами у публічному акціонерному товаристві „Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) № 013-19500-200115 від 20.01.2015р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що бездіяльність відповідача є незаконною та порушує право позивача на отримання гарантованої суми вкладу. Рішення відповідачів щодо не включення до переліку та загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є протиправними, оскільки суперечать вимогам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2016 року, позовні вимоги задоволені. Визнана протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „Дельта Банк" Кадирова В.В. щодо не включення ОСОБА_2 до переліку вкладників ПАТ „Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в порядку передбаченому ч. 1 ст. 26 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Визнаний протиправним та скасований наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ „Дельта Банк" Кадирова В.В від 16.09.2015р. №813 в частині визнання правочину за договором банківського вкладу (депозиту) № 013-19500-200115 від 20.01.2015р. укладеного між АТ „Дельта Банк" та ОСОБА_2 - нікчемним правочином. Зобов'язано уповноважену особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „Дельта Банк" Кадирова В.В. надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_2, як вкладника який має право на відшкодування коштів за вкладами у публічному акціонерному товаристві „Дельта Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) № 013-19500-200115 від 20.01.2015р.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" Кадиров В.В. звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20.01.2015 року між ПАТ „Дельта Банк" та ОСОБА_2 був укладений договір банківського вкладу (депозиту) укладено договір банківського вкладу (депозиту) „Найкращий від Миколая" у Євро № 013-19500-200115 на суму 5000,00 євро.

Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року на своєму офіційному веб-сайті оприлюднене оголошення про те, що на підставі постанови Правління Національного банку України за № 150 „Про віднесення публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року за № 51 „Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві „Дельта Банк", згідно якого з 03.03.2015 року запроваджена тимчасова адміністрація та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві „Дельта Банк" - Кадирова В.В.

Рішенням виконавчої дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №71 від 08.04.2015р. тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві „Дельта Банк" запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 року по 02.09.2015 року.

Рішенням виконавчої дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №147 від 03.08.2015р. строк на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві „Дельта Банк" продовжений по 02.10.2015 року

Згідно постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 року № 664 „Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства „Дельта Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 02.10.2015 року № 181 „Про початок процедури ліквідації публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно якого розпочата процедура ліквідації публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" Кадирова В.В. з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно.

Уповноваженою особою Фонду створена комісія для здійснення перевірки вкладів фізичних осіб за всіма банківськими рахунками, на яких обліковуються залишки грошових коштів вкладників.

Відповідачем 23.09.2015р. направлено ОСОБА_2 повідомлення про нікчемність правочину № 8821/2701. В якому зазначено про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 013-19500-200115 від 20.01.2015 року, згідно до пункту 7 частини 3 статтею 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Суди першої і апеляційної інстанцій, задовольняючи позовні вимоги виходили з того, що у відповідача були відсутні законні підстави для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ „Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 20.01.2015 року між ПАТ „Дельта Банк" та ОСОБА_2 укладений договір банківського вкладу (депозиту) № 013-19500-200115.

Таким чином, позивач зробивши вклад до ПАТ "Банк Камбіо" набув статусу вкладника ПАТ „Дельта Банк", в розумінні ст. 2 Закону №4452-VI.

Згідно частин 1, 2 ст. 4 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI(далі - Закон № 4452-VI), основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Відповідно до ст. 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000,00 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований ст. 27 Закону № 4452-VI, відповідно до якого уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах „Урядовий кур'єр" або „Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

З метою забезпечення прав Фонду, уповноважена особа, у відповідності до ч. 2 ст. 38 Закону № 4452-VI, забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

Згідно ч. 4 ст. 38 Закону № 4452-VI Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Таким чином, Уповноважена особа Фонду на етапі тимчасової адміністрації вчиняє наступні дії: 1) складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними; 4) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Як вірно встановлено судами, у повідомленні, скерованому позивачу про нікчемність правочину від 27.08.2015 року відсутня конкретна підстава для визнання договору банківського вкладу (депозиту) № 013-19500-200115 від 20.01.2015 року нікчемним.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Стаття 203 ч.5 ЦК України передбачає, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З аналізу наведених норм вбачається, що для визнання правочину нікчемним повинні бути наступні умови: наявність самого правочину; відсутність у сторони (сторін) в момент вчинення правочину спрямування на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені; наявність умислу на вчинення такого правочину.

Перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України, згідно якої правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини. спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності: правочини спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження, об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна: правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

Судами було встановлено, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що банк уклав правочин з позивачем, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Згідно ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як вірно вказано судами Уповноваженою особою Фонду не доведено, що укладений ОСОБА_2 правочин носить ознаки нікчемності в розумінні ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, або визнаний недійсним в судовому порядку.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про наявність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича відхилити.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: