Справа № 344/1110/16а,2а/344/122/16
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року Справа № 876/3083/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Коцур В.К.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Ткачука О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2016 року у адміністративній справі №344/1110/16а, 2а/344/122/16 за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного військового комісаріату, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 28.01.2016 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Івано-Франківського обласного військового комісаріату, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про перерахунок пенсії.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2016 року позов в частині позовних вимог за період з 28.07.2015р. залишено без розгляду, в іншій частині позовних вимог відмовлено в позові.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню. Зокрема посилається на ту обставину, що він у встановленому Законом порядку не був позбавлений військового звання «полковник», строки виконання додаткової міри покарання за вироком суду закінчились, та крім цього, на час засудження він вже не перебував на військовій службі та йому була призначена пенсія як військовослужбовцю. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову якою позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи, позивач апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Представник відповідача Івано-Франківського ОВК проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, однак не погоджується з мотивами суду такої відмови.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Івано Франківського міського суду Івано Франківської області від 19.09.2009 р. у справі №2а-13/2009, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2010 р. відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Івано Франківського обласного військового комісаріату, Міністерства оборони України, Головного управління Пенсійного фонду України у Івано Франківській області про стягнення коштів невиплаченої пенсії.

Проте, судом не взято до уваги, що у справі №2а-13/2009 предметом позову було стягнення невиплаченої пенсії, натомість у даній справі №344/1110/16 предметом адміністративного позову є визнання протиправними дій Івано Франківського обласного військового комісаріату про припинення виплати військової пенсії з 28.02.2002р. та зобов`язання виконати дії для поновлення виплати пенсії військовослужбовця.

Судом встановлено, що позивача ОСОБА_1 згідно вироку Військового апеляційного суду центрального регіону України від 09.02.2002 року визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 423 КК України та його засуджено до позбавлення волі строком на сім років з позбавленням військового звання «полковник».

Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі і на службі в органах внутрішніх справ мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності. Члени сімей військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Згідно ст. 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлювався наступний порядок призначення пенсії на підставі встановлених Законом України «Про пенсійне забезпечення», особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей можуть (за їх бажанням) призначатися пенсії на умовах і за нормами, встановленими Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому поряд із заробітною платою при обчисленні пенсій враховуються всі види грошового забезпечення, що його одержують ці військовослужбовці та особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ перед звільненням зі служби.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», в разі позбавлення волі особи, якій призначена пенсія відповідно до цього Закону виплата йому призначеної пенсії здійснюється на загальних підставах.

Посилання апелянта на ту обставину, що вирок суду в частині виконання додаткової міри покарання «позбавлення військового звання полковник» не було виконано у встановленому законом порядку і строки, судом апеляційної інстанції до уваги не береться, оскільки відносно ОСОБА_1 наявний вирок суду, який набрав законної сили, про визнання його винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 423 КК України та відповідно до якого проведена зміна виплати пенсії.

Щодо частини позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо припинення виплати військової пенсії та зобов`язання виконати дії для поновлення виплати військової пенсії за період з 28.05.2002 року по 28.07.2015 року, то судом першої інстанції вірно залишено без розгляду, оскільки згідно ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2010 р. позивач знав про припинення йому виплат.

Таким чином, дії відповідача щодо зміни порядку пенсійного забезпечення позивача є правомірними, та що нарахування та виплата пенсійного забезпечення позивачу в порядку, та на умовах встановлених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідає вимогам законодавства.

З урахуванням наведеного вище, постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині викладення мотивів відмови у задоволенні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 201 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині викладення мотивів відмови у задоволенні.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2016 року у адміністративній справі №344/1110/16а, 2а/344/122/16 змінити в частині викладення мотивів відмови у задоволенні.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст постанови складено 07.06.2016р.