Справа № 2а-6227/10/0970
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року Справа № 12859/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деліс» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

07.07.2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Деліс» звернулося в суд з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова, в якому просило визнати протиправними та нечинними податкові повідомлення-рішення відповідача від 21.10.2009 року № 003032300/0/23505, від 21.10.2009 року № /0/23506, від 30.12.2009 року № /1/29145, від 30.12.2009 року № /1/29146, від 12.02.2010 року № 0/4/2946, від 12.02.2010 року № 0/4/2945, від 12.05.2010 року № /2/10940, від 12.05.2010 року № /2/10935.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що фактичне виконання та реальність укладених господарських операцій із надання кур'єрських та маркетингових послуг із СПД ОСОБА_3, виконання підрядних робіт ПП "Будагрогурт" та ПП "Перл" підтверджено всіма необхідними первинними бухгалтерськими документами, що відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Зазначає, що висновки податкового органу щодо безтоварності договору купівлі-продажу позивача із ПП "Інтерпросервіс ИА" № 10-05-08 від 10.05.2008 року з листопада 2007 року по жовтень 2008 року є помилковими, оскільки обов'язок поставки товару покладено на продавця, а не на покупця, яким є позивач. Тому, неправомірною є вимога податкового органу представити докази транспортування придбаного ОСОБА_4 "Деліс" товару.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2013 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова від 21.10.2009 року № 003032300/0/23505 та № /0/23506. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що первинними документами не можливо підтвердити реальність господарських операцій із СПД ОСОБА_3, ПП "Будагрогурт", ОСОБА_4 "Перл" та ПП "Будмасервіс". При цьому суд першої інстанції зазначає, що операції з ПП "Інтерпросервіс.Иа" є товарними, що підтверджується належними доказами. Разом з тим, суд першої інстанції констатуючи неправомірне завищення валових витрат та податкового кредиту по контрагентах СПД ОСОБА_3, ПП "Будагрогурт", ОСОБА_4 "Перл" та ПП "Будмасервіс" прийшов до висновку про неможливість визнання протиправними рішення ДПІ в Шевченківському районі м. Львова від 21.10.2009 року № 003032300/0/23505 та № /0/23506 в якійсь певній сумі, а відтак скасував спірні податкові повідомлення рішення в цілому.

Не погодившись з вищенаведеною постановою, Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану постанову в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Постанова в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржена, тому відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 "Деліс" з 28.09.1993 року перебуває на податковому обліку в ДПІ в Шевченківському районі м. Львова та 22.04.2005 року є платником ПДВ.

ДПІ в Шевченківському районі м. Львова проведена планова виїзна перевірка ОСОБА_4 "Деліс" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2006 року по 30.06.2009 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.006 року по 30.06.2009 року, за результатами якої складено акт від 07.10.2009 року №1831/252/23-118/13841221 (том 1 а.с.54-72).

Вказаною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог: п. 5.1, п.п. 5.2.1 п. 5.2, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" № 283/97-ВР(надалі - Закон № 283), внаслідок чого позивачем занижено податок на прибуток на суму 296324,00 грн., в тому числі за 4 квартал 2006 року в сумі 4910,00 грн., за 4 квартал 2007 року в сумі 7997,00 грн., за 2 квартал 2008 року в сумі 113422,00 грн., за 3 квартал 2008 року в сумі 140287,00 грн., за 4 квартал 2008 року в сумі 29708,00 грн.; п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.4, п. 7.4, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" № 168/97-ВР(надалі - Закон № 168), у зв'язку з чим занижено податок на додану вартість в сумі 231534,60 грн., в тому числі: за вересень 2006 року - 315,23 грн.; за жовтень 2006 року - 3101,20 грн.; за листопад 2006 року - 840,00 грн.; за грудень 2006 року - 346,67 грн.; за листопад 2007 року - 527,78 грн.; за грудень 2007 року - 5869,90 грн.; за травень 2008 року - 26835,00 грн.; за червень 2008 року - 63902,30 грн.; за липень 2008 року - 73361,35 грн.; за серпень 2008 року - 32668,50 грн.; за жовтень 2008 року - 17100,00 грн.; за грудень 2008 року - 6666,67 грн.

На підставі вказаного акту перевірки ДПІ в Шевченківському районі м. Львова прийнято податкові повідомлення-рішення: - від 21.10.2009 року № 003032300/0/23505, яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 347301,90 грн., в тому числі за основним платежем - 231534,60 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 115767,30 грн.; - від 21.10.2009 року № /0/23506, яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем податок на прибуток в сумі 444486,00 грн., в тому числі за основним платежем - 296324,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 148162,00 грн.(том 1 а.с.12-13).

За наслідками адміністративного оскарження сума податкового зобов'язання з податку на прибуток та податку та додану вартість змінена не була, а відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення: - від 30.12.2009 року № /1/29145, яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 347301,90 грн., в тому числі за основним платежем - 231534,60 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 115767,30 грн.; - від 30.12.2009 року № /1/29146, яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем податок на прибуток в сумі 444486,00 грн., в тому числі за основним платежем - 296324,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 148162,00 грн.; - від 12.05.2010 року № /2/10940, яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 346726,00 грн., в тому числі за основним платежем - 231098,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 115628,00 грн.; - від 12.05.2010 року № /2/10935, яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем податок на прибуток в сумі 444486,00 грн., в тому числі за основним платежем - 296324,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 148162,00 грн.; - від 12.02.2010 року № 0/4/2946, яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 346647,90 грн., в тому числі за основним платежем - 231098,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 115549,00 грн.; - від 12.02.2010 року № 0/4/2945, яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем податок на прибуток в сумі 444486,00 грн., в тому числі за основним платежем - 296324,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 148162,00 грн.(том 1 а.с.14-19).

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про протиправність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень від 21.10.2009 року № 003032300/0/23505 та № /0/23506.

Однак, колегія суддів не вважає в повній мірі обґрунтованими такі висновки суду першої інстанції з наступних підстав.

Фактичною підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень слугував висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог Законів України «Про податок на додану вартість» та «Про оподаткування прибутку підприємств» у частині формування податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 1.6 статі 1 Закону України «Про податок на додану вартість» податкове зобов'язання - загальна сума податку, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді, що визначена згідно з цим Законом.

За приписами підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість», податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

У відповідності до приписів підпункту 7.2.4 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Приписами підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Наявність у платника податку (позивача у справі) податкових накладних, виданих йому підприємством-контрагентом та оформлених з дотриманням вимог чинного законодавства, із встановленням судом реальності та товарності господарської операції, на переконання колегії судів є достатніми підставами для виникнення права на податковий кредит.

Пунктом 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» передбачено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток чи комерційних чеків, або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

З матеріалів справи слідує, що за висновками податкового органу, викладеними у акті перевірки, позивачем в порушення вимог податкового законодавства зайво віднесено до складу валових витрат суму витрат з придбання товарів (робіт, послуг) на загальну суму 1185299,00 грн., що призвело як до заниження як податку на прибуток, так і податку на додану вартість.

Стосовно господарських операцій ОСОБА_4 «Деліс» з СПД ФО ОСОБА_3 колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_4 "Деліс" (замовник) 20.03.2006 року уклало з СПД ФО ОСОБА_3 (виконавець) договір про надання маркетингових та кур'єрських послуг, відповідно до якого виконавець приймає від замовника документи для поставки їх адресатам та здійснює пошук інформації, замовників, партнерів для співпраці тощо (а.с.85).

На виконання зазначено договору позивачем надано акти виконаних робіт № 1 від 31.10.2006 року, № 2 від 30.11.2006 року, №3 від 29.12.2006 року про надання курєрських та маркетингових послуг за відповідні періоди.

Також ОСОБА_4 "Деліс" було надано звіти про виконану роботу за жовтень 2006 року, листопад 2006 року, грудень 2006 року.

Зі змісту зазначених звітів слідує, що СПД ФО ОСОБА_3 на виконання договору від 20.03.2006 року дійсно надавались позивачеві маркетингові послуги у спірний період, а саме, дослідження ринку мінімальної вартості коректора обєму газу між 3-ма фірмами постачальниками, дослідження ринку мінімальної вартості запірно регулюючої арматури між 4-ма конкуруючими фірмами постачальниками, дослідження ринку мінімальної вартості запірно облікової арматури (обчислювача обєму газу в комплекті, лічильник газу і запірної арматури) між 7-ма конкуруючими фірмами постачальниками.

Дані маркетингові дослідження були використані позивачем у власній господарській діяльності, а саме, ТОВ «Слот» надало мінімальну вартість коректора, у звязку з чим позивачем було укладено договір на купівлю коректора обєму газу OE VPT - 0,2/60-П14; підписано договір з ПП «Квінтес» та проконтрольовано виконання монтажу та налагоджування пристроїв комерційного обліку газу на базі коректорів обєму газу OE VPT - 0,2/60-П14; ОСОБА_4 «Зест» ЛТД надало мінімальну вартість запірно регулюючої арматури, відтак було проведено переговори та підготовлено договір на її закупівлю ОСОБА_4 «Деліс», ОСОБА_4 «ЛьвівКом» надало мінімальну вартість запірно регулюючої арматури у звязку з чим було укладено договір на її закупівлю.

Також даними звітами про виконану роботу підтверджується надання позивачеві курєрських послуг від СПД ФО ОСОБА_3, зокрема щодо доставки коректорів обєму газу.

Оглянувши зазначені вище акти надання послуг і звіти про виконану роботу, колегія суддів вважає, що дані документи містять чіткий та достатньо деталізований перелік наданих позивачу послуг, строки і спосіб їх надання, а також результат наданих послуг.

Крім того, судом апеляційного інстанції було дослідженої долучені до матеріалів справи копії податкової накладної №71/2 від 31.10.2006 року; №311 від 24.10.2006 року; №310 від 19.10.2006 року; видаткової накладної 30.11.2006 року №ЗС-З726 (постачальник "Зест» Лтд.) ; № 104 від 03.11.2006 року; №88/1 від 30.11.2006 року; №304063 від 30.11.2006 року ; №181 від 25.12.2006 року ( постачальник ОСОБА_4 «Львівком»); №173 від 25.12.2006 року ( постачальник ОСОБА_4 «Львівком»); №182 від 25.12.2006року(постачальникТзОВ«Львівком») №103 від 29.12.2006 року; №182 від 26.12.2006 року; №181 від 25.12.2006 року.

Разом з тим, на думку колегії суддів, надані позивачем первинні документи, дають підстави вважати, що послуги, які надавались СПД ФО ОСОБА_3 були безпосередньо спрямовані на оптимізацію ведення господарської діяльності позивача та отримання доходу, враховуючи види діяльності підприємства, які вказані у ЄДРПОУ.

Тому понесені позивачем витрати за цим договором належать до валових витрат, оскільки вони безпосередньо повязані з його господарською діяльністю, а відтак і вірно сформований податковий кредит.

Стосовно правовідносин ОСОБА_4 "Деліс" із ПП "Будагрогурт", то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи слідує, що 03.12.2007 року, 10.12.2007 року ОСОБА_4 "Деліс" укладено з Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради (замовником) договори на виконання підрядних робіт з капітального ремонту з газифікації двохфункційних котлів опалення в житловому будинку № 7 на вул. Фредра та в житловому будинку № 42 на вул. Стрийській в м. Львові згідно проектно-кошторисної документації або кошторису та календарного плану робіт (а.с. 94, 101).

На виконання таких договорів ОСОБА_4 "Деліс" укладено з ПП "Будагрогурт" договори ДГ-04/12-1 від 04.12.2007 року та №2 ДГ-10/12-1 про виконання робіт з капітального ремонту з газифікації двохфункційних котлів опалення в житловому будинку № 7 на вул. Фредра та в житловому будинку № 42 на вул. Стрийській в м. Львові. Згідно умов даних договорів, підрядник зобов'язується власними силами та з матеріалів замовника виконати роботи з даного капітального ремонту (а.с. 93, 100).

На підтвердження виконання умов договору, укладеного з ПП "Будагрогурт" позивачем надано договір № ДГ-04/12-1 від 04.12.2007 року, акт від 16.12.2007 року № 12-27003 приймання робіт № ДА 16/12-1, договір № ДГ-10/12-1 від 10.12.2007 року, акт від 27.12.2007 року № 12-27003 приймання робіт № ДА 27/12-1.

Також на підтвердження реальності здійсненої операції з ПП "Будагрогурт" позивачем надано до суду довідки про вартість виконаних підрядних робіт за грудень 2007 року, акти приймання виконаних підрядних робіт за грудень 2007 року.

Також судом апеляційної інстанції були досліджені первинні документи стосовно фактичного виконання робіт по вул. Фредра, 7 у м. Львові (копія робочого проекту реконструкції систем центрального опалення на 10 арк., копії податкових накладних № від 27.12.2007 року, № від 27.12.2007 року, копія рахунку №20/138 від 11.01.2008 року, копія платіжного доручення №10 від 17.01.2008 року) та стосовно фактичного виконання робіт по вул. Стрийській, 42 у м. Львові (копія робочого проекту газифікації ДФК взамін центрального опалення на ГК на 4 арк., копія акту виконаних робіт за січень 2008 року, копія рахунку№20/281 від 22.01.2008 року, копія платіжного доручення №12 від 23.01.2008 року).

На переконання колегії суддів такі первинні документи підтверджують реальність здійснюваних операцій позивачем з ПП "Будагрогурт" та відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", який діяв у весь період діяльності позивача, що підлягав перевірці, встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції: посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 27.10.2015 у справі № 21-1539а15.

Колегія суддів вважає, що такі первинні документи як довідки про вартість виконаних підрядних робіт та акти приймання виконаних підрядних робіт Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради свідчать про наявність ділової мети ОСОБА_4 «Деліс» у розглядуваних операціях із ПП "Будагрогурт".

Колегія суддів на підставі дослідження актів приймання виконаних робіт приходить до висновку про те, що такі акти, відповідають нормам частини 2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки відображають зміст та обсяг виконаних робіт: кожен з підписаних сторонами актів містить найменування виконаних робіт (встановлення газових лічильників, монтаж сигналізаторів загазованості, установлення газових плит побутових чотириконфоркових, прокладання трубопроводів газопостачання зі стальних водогазопровідних неоцинкованих труб, врізання газопроводу діаметром до 38 мм в діючу внутрішню мережу, олійне фарбування білилами з додаванням кольору грат, рам, труб діаметром менше 50 мм і т.п. за два рази, пробивання отворів у цегляних стінах при товщині стіни в 1 цеглину та інші).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на детальний опис робіт у вищезгаданих актах, із зазначенням об'єкту, на яких вони виконані, ідентифікуючих ознак обладнання, що з врахуванням вартості робіт обґрунтовано є підставою для визнання актів первинними документами, що відображає інформацію про здійснення господарської операції, її зміст та обсяг.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що позивачем правомірно сформовано валові витрати по операціях з ПП "Будагрогурт".

Стосовно доводів відповідача про неправомірне віднесення до складу валових витрат вартості наданих послуг позивачеві ОСОБА_4 "Перл", то колегія суддів вважає такі помилковими з огляду на такі обставини.

Матеріалами справи підтверджується, що 28.03.2008 року між ОСОБА_4 «Деліс» та ДТГО «Львівська залізниця» - Відокремлений підрозділ «Львівська дирекція залізничних перевезень» укладено договір підряду № П/ДН-1-0829 з реконструкції теплового вузла з/д вокзалу на станції Моршин Львівської залізниці.

27.06.2008 року ОСОБА_4 «Деліс» (замовником) з ОСОБА_4 "Перл" (підрядником) укладено договір № 27/06/08-П на виконання підрядних робіт з монтажу електрокотлів і електробойлерів для опалення та гарячого водопостачання на станції Моршин ДТГО "Львівська залізниця".

Згідно умов даного договору підрядник зобов'язується власними силами до 31.07.2008 року виконати роботи з монтажу електрокотлів і електробойлерів для опалення та гарячого водопостачання на станції Моршин ДТГО "Львівська залізниця" та провести пусконалагоджувальні роботи.

На підтвердження вказаної операції позивачем надано Зведення витрат Реконструкції теплового вузла з/д вокзалу ст. Моршин, довідки про вартість виконаних робіт та акт приймання виконаних робіт.

Оглянувши зазначені первинні документи колегія суддів приходить до висновку, що такі є належним доказом на підтвердження реальності операції за договором ОСОБА_4 «Деліс» та ОСОБА_4 "Перл".

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про безтоварність зазначеної вище операції, а відтак позивачем у належний спосіб сформовано валові витрати.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо реальності взаємовідносин між ПП "Інтерпросервіс.Иа" та ОСОБА_4 "Деліс" з наступних підстав.

10.05.2008 року між ПП "Інтерпросервіс.Иа" та ОСОБА_4 "Деліс" укладено договір купівлі-продажу № 10-05-08, відповідно до якого продавець зобов'язується передати у власність, а покупець - прийняти і оплатити товар, кількісні та якісні характеристики якого зазначені в специфікаціях.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на підтвердження виконання умов договору позивачем надано належні первинні документи на підтвердження реальності зазначеної операції, а саме: копії специфікацій № 1-16 до договору № 10-05-08 від 10.05.2008 року, договори поставки від 29.04.2008 року № Л/НХтер-5/08/012, 30.04.2008 року № Л/НХтер-4-08058, від 13.05.2008 року № Л/НХтер-3-08049, від 03.07.2008 року № Л/НХтер-4-08058, від 14.10.2008 року № Л/БУ-5-0814, копії накладних ПП "Інтерпросервіс.Иа" № 12/5 від 12.05.2008 року на суму 55200,00 грн. (в т.ч. ПДВ 9200,00 грн.), № 14/5 від 14.05.2008 року на суму 105810,00 грн. (в т.ч. ПДВ 17635,00 грн.), № 05/6 від 05.06.2008 року на суму 61380,00 грн. (в т.ч. ПДВ 10230,00 грн.), № 10/6 від 10.06.2008 року на суму 56883,00 грн. (в т.ч. ПДВ 9480,50 грн.), № 17/6-2 від 17.06.2008 року на суму 67602,00 грн. (в т.ч. ПДВ 11267,00 грн.), № 17/6-1 від 17.06.2008 року на суму 38058,00 грн. (в т.ч. ПДВ 6343,00 грн.), № 19/6 від 19.06.2008 року на суму 70518,00 грн. (в т.ч. ПДВ 11753,00 грн.), № 26/06 від 26.06.2008 року на суму 88972,78 грн. (в т.ч. ПДВ 14828,80 грн.), № 01/07-1 від 01.07.2008 року на суму 20160,00 грн. (в т.ч. ПДВ 3360,00 грн.), № 01/07-2 від 01.07.2008 року на суму 80526,00 грн. (в т.ч. ПДВ 13421,00 грн.), № 04/07 від 04.07.2008 року на суму 117684,96 грн. (в т.ч. ПДВ 19614,16 грн.), № 08/07 від 08.07.2008 року на суму 48970,15 грн. (в т.ч. ПДВ 8161,69 грн.), № 16/07 від 16.07.2008 року на суму 134649,00 грн. (в т.ч. ПДВ 22441,50 грн.), № 25/07 від 25.07.2008 року на суму 38178,00 грн. (в т.ч. ПДВ 6363,00 грн.), № 06/08 від 06.08.2008 року на суму 106011,00 грн. (в т.ч. ПДВ 17668,50 грн.), № 14/08 від 14.08.2008 року на суму 90000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 15000,00 грн.), № 17/6-2 від 17.06.2008 року на суму 67602,00 грн. (в т.ч. ПДВ 11267,00 грн.)

Як вірно зазначено судом першої інстанції такі первині документи не мають недоліків, а товар, який у таких накладних зазначено, в подальшому було поставлено позивачем відділам ДТГО "Львівська залізниця" (в підтвердження чого подано відповідні видаткові накладні та довіреності на отримання ТМЦ).

Також судом першої інстанції правильно не взято до уваги твердження відповідача про те, що відсутність ПП "Інтерпросервіс.Иа" за місцем реєстрації згідно інформації ДПІ в Печерському районі м. Києва від 23.09.2009 року є підставою для висновку про безтоварність операцій позивача з вказаним контрагентом, оскільки взаємовідносини між ПП "Інтерпросервіс.Иа" та ОСОБА_4 "Деліс" мали місце в 2008 році.

Колегія суддів вважає, що позивачем реально здійснені та фактично виконані господарські операції по взаємовідносинах з СПД ОСОБА_3, ПП "Будагрогурт", ПП "Перл" та ПП "Інтерпросервіс.Иа", що підтверджено належним чином складеними первинними документами.

Також колегія суддів враховує, що на момент здійснення господарських операцій з позивачем СПД СПД ОСОБА_3, ПП "Будагрогурт" та ПП "Перл" та ПП "Інтерпросервіс.Иа" були зареєстровані у встановленому порядку, не виключені з ЄДРПОУ, перебували на обліку в органах державної податкової служби та були зареєстровані платниками податків на додану вартість.

Беручи до уваги правомірність включення до валових витрат вартості отриманих від СПД ФО ОСОБА_3, ПП "Будагрогурт", ОСОБА_4 "Перл" та ПП "Інтерпросервіс.Иа" послуг колегія суддів вважає, що позивачем правомірно було сформовано податковий кредит із вищевказаних операцій.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень в частині донарахування позивачу податкових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість за операціями ОСОБА_4 "Деліс" з контрагентами СПД ОСОБА_3, ПП "Будагрогурт" та ПП "Перл" та ПП "Інтерпросервіс.Иа".

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Поряд з тим, колегія суддів погоджується з доводами податкового органу щодо неправомірного віднесення позивачем до складу валових витрат у 4-ому кварталі 2008 року вартості виготовлених ПП "Будмасервіс" рекламних буклетів в сумі 40000,00 грн., в т.ч. ПДВ 6666,66 грн.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось позивачем, ОСОБА_4 "Деліс" не було представлено під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції жодних первинних бухгалтерських документів.

Відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо безтоварності операції позивача з ПП "Будмасервіс".

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 21.10.2009 року № 003032300/0/23505 в частині визначення податкового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 337301,89 грн. та від 21.10.2009 року № 003022300/0/23506 в частині визначення податкового зобовязання з податку на прибуток в сумі 431985,99 грн.

Поряд з тим, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про неможливість визнання протиправними рішення ДПІ в Шевченківському районі м. Львова від 21.10.2009 року № 003032300/0/23505 та № /0/23506 в певній сумі.

У відповідності до ст. 11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи; суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Так в процесі апеляційного розгляду податковим органом на вимогу суду було надано розрахунок нарахованих сум та штрафних санкцій ОСОБА_4 «Деліс» за актом перевірки від 07.10.2009 року № 1831/252/23-118/1384122 в розрізі контрагентів, що дало можливість колегії суддів виокремити податкові зобовязання визначені позивачеві в певній сумі по кожному контрагенту.

Також колегія суддів зазначає, що позовна вимога про скасування рішення суб'єкта владних повноважень за результатами вирішення скарги на податкове повідомлення-рішення не може бути предметом розгляду в адміністративних судах, оскільки таке рішення не породжує для платника податків певних правових наслідків, не спрямоване на регулювання тих чи інших відносин і не має обов'язкового характеру для суб'єктів цих відносин. Актом, який породжує для платника податків певні правові наслідки, є відповідне податкове повідомлення-рішення податкового органу про визначення податкового зобов'язання, яке прийняте на підставі акту перевірки.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2013 року у справі № 2а-6227/10/0970 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Деліс» задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова від 21.10.2009 року № 003032300/0/23505 в частині визначення податкового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 337301,89 грн.(триста тридцять сім тисяч триста одна гривня вісімдесят девять копійок)(основний платіж в сумі 224867,93 грн. та штрафна санкція 112433,96 грн.).

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області від 21.10.2009 року № 003022300/0/23506 в частині визначення податкового зобовязання з податку на прибуток в сумі 431985,99 грн.(чотириста тридцять одна тисяча девятсот вісімдесят пять гривень девяносто девять копійок)(основний платіж в сумі 287990,66 грн. та штрафна санкція 143995,33 грн.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: А.Р. Курилець

ОСОБА_5