Справа № 569/10413/15-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2016 р. м. Київ К/800/638/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючої судді - Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О. В., Леонтович К.Г.

провівши попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 06 жовтня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року у справі № 569/10413/15-а за позовом ОСОБА_1 до Рівненської міської ради, треті особи, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування рішення Рівненської міської ради від 16 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Рівненської міської ради Рівненської області, третя особа: ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Рівненської міської ради Рівненської області за № 5468 від 16 липня 2015 року про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно ст. 33 Закону України «Про оренду землі» позивач має переважне право на укладення договору оренди на новий строк, яке відповідачем грубо обмежено.

Постановою Рівненського міського суду 06 жовтня 2015 року залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року в задоволенні адміністративного відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями ОСОБА_1 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла наступних висновків.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01 квітня 2003 року між Рівненською міською радою (Орендодавець) та Позивачем (Орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно п.1 якого Орендодавець, на підставі рішення Рівненської міської ради від 20 лютого 2003 року № 240 передав, а Орендар прийняв у оренду строком на 10 (десять) років земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 290 кв.м. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, в тому числі: 270 кв.м. - за рахунок земель, що перебувають в користуванні управління освіти; 20 кв.м. - за рахунок земель міста, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07 вересня 1993 року (р.№ 3-6085), земельна ділянка перенесена в натуру (на місцевість) і зазначена на плані, що є невід'ємною частиною цього договору.

ОСОБА_4 13 лютого 2013 року звернулася до міського голови міста Рівне з заявою про поновлення договору оренди строком на десять років, долучивши до даної заяви відповідні необхідні та достатні документи, які необхідні для його укладення. 30 квітня 2013 року на адресу позивача надійшов лист за підписом секретаря міської ради А. Грещука, яким було повідомлено, що у відповідності до ст. 33 Закону України «Про оренду землі» рішенням Рівненської міської ради від 25 квітня 2013 року № 2990 відмовлено позивачу в поновленні договору оренди земельної ділянки площею 290 кв.м. АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (договір оренди земельної ділянки від 01 квітня 2003 року № 233).

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій про те, що спір про законність рішення Рівненської міської ради Рівненської області за № 5468 від 16 липня 2015 року про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки АДРЕСА_1, є адміністративно-правовим.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно ч.2 ст. 4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно - правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Ураховуючи наведене, суди дійшли помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами КАС.

Колегія суддів дійшла висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність або оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Відповідно ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, якщо провадження за позовною заявою, яку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства було помилково відкрито, суд закриває провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами частини першої статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

За таких обставин, оскаржувані рішення судів підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 157, 220, 2201, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 06 жовтня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року у справі № 569/10413/15-а скасувати та закрити провадження в адміністративній справі.

Роз'яснити позивачу його право на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: