Справа № 823/642/16
Суддя: В.В. Мишенко
Дата ухвалення: 2016-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Черкаси

06 червня 2016 року справа № 823/642/16

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Мишенко В.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Черкаси про встановлення факту протиправних дій та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в ОСОБА_2 окружний адміністративний суд з позовом, в якому просить:

- прийняти рішення яким визнати факт протиправної діяльності відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Черкаси при розгляді заяви від 30.05.2016, який призвів до порушення права на збереження інформації про особу;

- зобовязати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Черкаси надати законну відповідь, якою зобовязати притягнути до відповідальності осіб, які розповсюдили дану інформацію.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суддя вважає, що дана справа не підсудна ОСОБА_2 окружному адміністративному суду та її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 107 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства; подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо подано заяву про поновлення цього строку, то чи є підстави для її задоволення); немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи: що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; про накладення адміністративних стягнень; щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

Дана норма містить вичерпний перелік спорів на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, а отже вимога позивача щодо визнання неправомірними дії щодо встановлення фактів порушення права на збереження персональних даних та надання відповіді про притягнення до відповідальності осіб, що розголосили персональні дані не віднесені до юрисдикції адміністративних судів України.

Суд звертає увагу позивача, що дії вчинені посадовою особою відповідача не відносяться до вчинення нею владно-управлінських функцій та прийняття рішення з цих підстав. В даному випадку позовні вимоги стосуються права позивача на нерозповсюдження його персональних даних та притягнення до відповідальності винних осіб.

Частиною 2 ст. 32 Конституції України передбачені положення, які не допускають збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно ст. 28 Закону України Про захист персональних даних, порушення законодавства про захист персональних даних тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

В даному випадку, завданням правового забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, а також запобігання злочинам, врегульовано Кримінальним кодексом України.

Зокрема ч 2 ст. 1 КК України визначено, що для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є злочинами та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили. Злочинність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом (ч. 3 КК України).

З огляду на ст. 182 Кримінального кодексу України незаконне збирання, зберігання, використання, знищення, поширення конфіденційної інформації про особу або незаконна зміна такої інформації, крім випадків, передбачених іншими статтями цього Кодексу, караються штрафом від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років.

З огляду на вищевикладене, дану позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства з огляду на те, що реалізація позивачем свого права на судовий захист щодо неправомірного використання персональних даних позивача, здійснюється в порядку, визначеному кримінально процесуальним законодавством.

В свою чергу, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (стаття 1 КПК України).

Таким чином зверненні позовні вимоги, здійснюються в порядку та на умовах КПК України.

Окрім того, суд зазначає, що встановлення фактів, які мають юридичне значення здійснюється в порядку цивільно-процесуального законодавства у відповідності до ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004р. № 1618-IV.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 109, 160, 165, 186 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Черкаси про встановлення факту протиправних дій та зобовязання вчинити певні дії, в звязку з тим, що позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Повернути позивачу позовну заяву разом із усіма доданими до неї матеріалами та направити копію даної ухвали.

Ухвала може бути оскаржена через ОСОБА_2 окружний адміністративний суд до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Мишенко