Справа № 816/1512/15
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2016 р. м. Київ К/800/43582/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Зайця В.С., Голяшкіна О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року

у справі №816/1512/15

за позовом ОСОБА_4

до 1) Головного управління Державної служби України з надзвичайних

ситуацій у Полтавській області,

2) 4 Державного пожежно-рятувального загону з охорони об'єктів ДСНС

України в Полтавській області,

третя особа Управління Пенсійного фонду України в м.Комсомольську Полтавської

області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області, 4 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області з охорони об'єктів, третя особа: Управління Пенсійного фонду України в м.Комсомольську Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог позивач просив суд:

- визнати протиправними дій Головного управління ДСНС України в Полтавській області щодо відмови в перерахунку грошового утримання (заробітної плати) за період з 25 липня по 25 серпня 1986 року та не врахування в довідці про заробітну плату (грошове утримання) всіх постанов та нормативних документів, які регламентують порядок плати праці протиправними;

- зобов'язати Головне управління ДСНС України в Полтавській області провести перерахунок грошового утримання (заробітної плати) за вказаний період з 25 липня по 25 серпня 1986 року та видати оновлену довідку про грошове утримання з урахуванням перерахунку, включаючи всі перераховані нормативно-правові документи через підпорядкований підрозділ 4 Державний пожежно-рятувальний загін з охорони об'єктів ДСНС України в Полтавській області.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що розрахунок грошового забезпечення за роботу (службу) в зоні Чорнобильської АЕС за період з 25.07.1986 року по 25.08.1986 року не відповідає фактичним обставинам, оскільки при заповненні довідки про фактичну заробітну плату у зоні відчуження не враховані положення окремих нормативно-правових актів часів Радянського Союзу, з яких знято гриф "секретно" та які є чинними.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Задовільняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до статті 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та положень статті 3 Закону України "Про правонаступництво України" позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, повинен бути проведений перерахунок заробітної плати, оскільки його робота за період ліквідації наслідків аварії має оплачуватись з обліком нормативно-правових актів Союзу Радянських Соціалістичних Республік, які стосуються ліквідаторів аварії на ЧАЕС.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року скасовано.

Прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, вказав на необґрунтованість позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року.

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області надало свої заперечення на касаційну скаргу в яких наголошувало на відповідності судового рішення апеляційної інстанції обставинам справи та вимогам законодавства України, просило залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та є інвалідом ІІ групи.

Позивач у 1986 році проходив службу на посаді командира відділення сьомої воєнізованої пожежної частини загону ВПО по охороні Кременчуцького нафтопереробного заводу.

У період з 25.07.1986 року по 25.08.1986 року позивач виконував службові обов'язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується наказом Управління внутрішніх справ виконкому Полтавської обласної ради народних депутатів №105лс від 16.09.1986 "По особовому складу" та довідкою, виданою 25.08.1986, за змістом якої ОСОБА_4 працював в зоні Чорнобильської АЕС безвиїзно 32 доби (приступив до виконання службових обов'язків в зоні Чорнобильської АЕС 25.07.1986 та виїхав із зони Чорнобильської АЕС 25.08.1986).

За заявою ОСОБА_4 від 10.03.2015 року йому видано довідку 4 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області з охорони об'єктів від 11.03.2015 №Т-6/49/01-18 про заробітну плату (грошове утримання), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

15 лютого 2015 року позивач звернувся із заявою до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області про проведення перерахунку грошового забезпечення та видачу довідки про грошове утримання за службу в зоні ЧАЕС за 25.07.1986 року по 25.08.1986 року.

Листом Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області від 18.03.2015 року вих. №01-Т-155/12 позивача повідомлено про відсутність підстав для перерахунку грошового утримання, нарахованого в зоні ЧАЕС з 25 липня по 25 серпня 1986 року та рекомендовано звернутися до ДПРЗ-4 з охорони об'єктів.

26.03.2015 року позивач повторно звернувся до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області із заявою про проведення перерахунку грошового забезпечення та видачу довідки про грошове утримання за службу в зоні ЧАЕС з 25 липня по 25 серпня 1986 року.

Листом Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області від 10.04.2015 вих. №03-Т-212/05 ОСОБА_4 повідомлено, що Головне управління звернулося до ДСНС України з питання направлення до МВС України запиту про надання роз'яснень щодо порядку нарахування в органах внутрішніх справі грошового утримання за час роботи в зоні Чорнобильської АЕС згідно вказівок від УПО МВС УРСР від 17.12.1986 №3/7/1587 та від 31.03.1987 №3/7/382, зокрема, щодо виплати за час перебування у резерві в стані постійної бойової готовності, та зазначено, що при отриманні відповіді заявника буде повідомлено додатково.

Переглядаючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Як вбачається із позовної заяви, позивач просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок заробітної плати та видати довідку установленого зразка для подачі до Управління Пенсійного фонду для перерахунку пенсії.

Згідно з статтею 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до положення статті 41 вказаного Закону до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:

1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум;

3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону.

Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії враховуються отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

В статті 49 Кодексу законів про працю України, дія якої розповсюджується й на працівників органів внутрішніх справ, зазначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Згідно зі статтею 94 Кодексу законів про працю України та статтею 13 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Таким чином, правові наслідки для обчислення (перерахунку) пенсії за законодавством про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування має сума виплаченої, а не тільки нарахованої заробітної плати.

Суди не врахували зазначене і не перевірили, чи було фактично нараховане і виплачене позивачу грошове утримання з урахуванням нормативних актів з грифом "Таємно", прийнятих за часів Союзу РСР.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судами попередніх інстанцій порушені вимоги щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення рішень, які не відповідають вимогам щодо законності та обґрунтованості і таке неправильне вирішення справи не може бути усунено судом касаційної інстанції, рішення судів попередніх інстанцій підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Під час нового розгляду суду першої інстанції слід врахувати вищенаведене та прийняти обґрунтоване та законне рішення за результатами повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 277, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2015 року у справі №816/1512/15 - скасувати.

Справу №816/1512/15 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді