Справа № 308/11775/15-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2016-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
29 травня 2016 року К/800/5984/16
У Х В А Л А

Суддя Вищого адміністративного суду України Мороз Л.Л. перевіривши касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 листопада 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 листопада 2015 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації щодо нарахування та виплати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як інваліду війни ІІІ групи у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» №102 від 16.04.2014 року. Зобов'язано управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як інваліду війни ІІІ групи, у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням виплаченої суми.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 листопада 2015 року залишено без змін.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору щодо виплати позивачу у 2014 році до 5 травня, як інваліду війни IIІ групи щорічної разової грошової допомоги, тому вважав, що застосуванню підлягає саме ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не постанова КМУ «Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» № 102 від 16.04.2014 року.

Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня інвалідам війни ІІІ групи виплачується разова грошова допомога у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком.

Пунктом 20 Розділу ІІ Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" змінена вищезазначена стаття Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а саме: зазначено, що щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет.

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України положення п. 20 розділу ІІ Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" стосовно виплати щорічної разової допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення КСУ рішення про їх неконституційність.

У 2014 році зміни до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" станом на час виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня не вносилося. Право на встановлення у 2014 році розміру разової грошової допомоги до 5 травня надано Кабінету Міністрів України законодавцем не було, а отримав КМУ таке право лише у відповідності із змінами до Закону України "Про державний бюджет на 2014 рік", які набрали чинності лише 03.08.2014 року, тобто після проведених позивачу виплат. А тому при виплаті позивачу даної допомоги, відповідач повинен керуватися положеннями Закону.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст. 75 Конституції України встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада. Конституції не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана ВРУ, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріорітетності законів над підзаконними актами при здійсненні нарахування або перерахунку допомоги, застосуванню підлягають положення Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а не положення постанови Кабінету Міністрів.

Крім того, скаржника стверджує, що суди попередніх інстанцій порушили ст 99 100 та розглянули справу, не вирішивши питання щодо поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду. Проте, такі твердження скаржника не приймаються до уваги, оскільки судами попередніх інстанцій було встановлено, що позивач подав позов з дотриманням вимог частини 2 статті 99 КАС України, у звязку з чим питання щодо поновлення строку не потребувало вирішення.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі у випадках, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, ця касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які би дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 листопада 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ужгородської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Л. Мороз