Справа № 22-а/0690/6315/11
Суддя: Косигіна Л. М.
Дата ухвалення: 2011-10-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/6315/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Жигановської О.С., Кочетова Л.Г.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації, управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі про стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи

за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 16 червня 2010 року,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів недоплачені кошти, передбачені ст.ст. 37, 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 43371 грн. 60 коп. за період з 09.07.2007 року по 30.04.2010 року.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 16 червня 2010 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення, а справу направити на новий розгляд, для визначення належного відповідача у справі.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 є непрацюючим пенсіонером, віднесений до 3 категорії осіб, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживає в зоні гарантованого добровільного відселення та отримує виплати за ст. ст. 37, 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, але у меншому розмірі, ніж визначено Законом (а.с. 3-6).

Відповідно до ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.91р. громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого

виробництва та особистого підсобного господарства, в таких розмірах:

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю 30% від мінімальної зарплати;

- у зоні гарантованого добровільного відселення 40% від мінімальної зарплати;

- у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - 50% від мінімальної зарплати.

Згідно зі ст. 39 вищезазначеного Закону до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:

-у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - три мінімальні зарплати;

-у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні зарплати;

-у зоні посиленого радіоекологічного контролю одна мінімальна зарплата.

Дія вказаних норм була зупинена Законом України Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набрав чинності з 01.01.2008 року.

У відповідності до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними положення щодо зупинення дії ст. ст. 37, 39 вищевказаного Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме ст.ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Доводи апелянта щодо правомірності його дій у звязку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. При цьому, колегія суддів бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справа Кечко проти України, Бурдов проти Росії, №59498/00, пар. 35, ЕСНR. 2002-Ш (mutatis mutandis), справа YVONNE Vаn Duуn V. Ноmе Оffісе (Саsе 41/74 vаn Duуn V. Ноmе Оffісе ); справа про принцип юридичної визначеності.

Разом с тим, ухвалюючи рішення про стягнення певних коштів, судом не враховано наступне.

Відповідно до ст. 21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодування шкоди, заподіяної незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на наведене та відповідні спеціальні законодавчі акти, які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин, що носять публічно-правовий характер, суд може визнати дії відповідачів законними чи незаконними та в разі незаконності таких дій зобовязати провести нарахування /донарахування/ та виплату належних сум відповідно до закону, не ухвалюючи при цьому рішення про визначення конкретного розміру виплат.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 207, 211, 212 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області задовольнити частково.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 16 червня 2010 року скасувати в частині стягнення коштів та визначення періоду, за який необхідно здійснити їх перерахунок, та ухвалити нову постанову.

Визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації та управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 коштів, передбачених ст. ст. 37, 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 17.05.2009 року по 30.04.2010 року.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації донарахувати і виплатити ОСОБА_1 допомогу в звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва у розмірі, передбаченому ст. 37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 17.05.2009 року по 30.04.2010 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі донарахувати і виплатити ОСОБА_1 доплату до пенсії непрацюючому пенсіонеру у розмірі, передбаченому ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за період з 17.05.2009 року по 30.04.2010 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили.

Головуюча Судді