Справа № 826/4216/16
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

07 червня 2016 року м. Київ№ 826/4216/16
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., за участі секретаря судового засідання Шендирук А.А., розглянувши у відкритому судовому засідання матеріали адміністративної справи

за позовом публічного акціонерного товариства "Київський склотарний завод"
до треті особи без самостійних вимог на предмет споруЦентрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві 1) Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві 2) ОСОБА_1
про скасування розрахунку,

за участі:

представники позивача: Шпак О.М., Радченкова А.В.,

представник відповідача: Тімохіна Ю.В.,

представник третьої особи-1: Пономарьов Г.П.,

представник третьої особи-2: ОСОБА_6,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Київський склотарний завод" (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - відповідач), треті особи - Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві, ОСОБА_1, в якій просить суд скасувати розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з лютого 2016 року в частині включення громадянина ОСОБА_1 в такий розрахунок.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2016 відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2016 позовну заяву у частині позовних вимог залишено без розгляду.

В судовому засіданні 07.06.2016 судом поставлено на обговорення питання про закриття провадження у справі у зв'язку з неналежністю розгляду заявлених позовних вимог у порядку адміністративного судочинства.

Представники позивача проти закриття провадження у справі заперечили, зазначивши, що даний спір підсудний Окружному адміністративному суду міста Києва.

Представники відповідача та третіх осіб підтримали позицію суду та просили закрити провадження у справі.

Заслухавши думку представників осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на наступне.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема - спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Правовий акт - це акт волевиявлення (рішення) уповноваженого суб'єкта права, що регулює суспільні відносини за допомогою встановлення (зміни, скасування, зміни сфери дії) правових норм, а також визначення (зміни, припинення) на основі цих норм прав і обов'язків учасників конкретних правовідносин.

При цьому, критерієм розмежування понять нормативного правового акта і ненормативного (індивідуального) правового акта є сфера його дії за суб'єктивним складом, оскільки правові акти індивідуальної дії, на відміну від нормативних, поширюють свою дію на конкретно визначеного суб'єкта.

Як нормативний, так і ненормативний правовий акт завжди виражають волю (волевиявлення) уповноваженого суб'єкта права, його владні приписи; мають офіційний характер, обов'язковий до виконання; спрямовані на регулювання суспільних відносин; встановлюють правову норму чи конкретне правовідношення; оформляються у визначеній формі; є юридичними фактами, що спричиняють певні правові наслідки.

Ненормативні (індивідуальні) акти - породжують права і обов'язки у тих конкретних суб'єктів, яким вони адресовані, у конкретному випадку.

Правові акти індивідуальної дії своїми приписами мають породжувати права і обов'язки конкретних осіб, на яких спрямована їхня дія. У такому випадку реалізується компетенція видавця цього акту як суб'єкта владних повноважень, уповноваженого управляти поведінкою іншого суб'єкта і відповідно інший суб'єкт зобов'язаний виконувати його вимоги.

Тобто, особливою відмінністю правового акту від інших управлінських актів є наявність в ньому змісту управління певної особи шляхом встановлення прав і обов'язки для інших суб'єктів.

Враховуючи вище викладене, розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсії не можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства, оскільки зазначені розрахунки не носять обов'язкового характеру для виконання позивачем та не тягнуть за собою безспірне стягнення вказаних у розрахунках сум. Вказані суми стягуються в судовому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12.06.2014 у справі К/9991/22868/12 та в ухвалі від 05.07.2013 К/9991/9206/12.

Таким чином, оскільки за своєю правовою суттю розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, обов'язок надсилання яких покладено на органи пенсійний фонду, є повідомленням, тобто носієм певної інформації і не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України, а також враховуючи те, що такий розрахунок не створює правових наслідків для підприємства та ніяк не впливає на його права та обов'язки, тому розрахунок фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій не може бути оскаржений у судовому порядку.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись положеннями статей 157, 158, 160, 165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі №826/4216/16 за позовом публічного акціонерного товариства "Київський склотарний завод" до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - відповідач), треті особи - Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві, ОСОБА_1 про скасування розрахунку - закрити.

2. Роз'яснити позивачу, що повторне звернення з тією самою заявою не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів за правилами, встановленими статей 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський