Справа № 826/27312/15
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

07 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 березня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронна агенція Багіра» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій щодо відмови у реєстрації податкових накладних, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Охоронна агенція Багіра», звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просить:

визнати протиправними дії ДФС України щодо відмови у прийнятті для реєстрації податкових накладних від 01.06.2015 №№ 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26 та 27, які було доставлено до ДФСУ 13.06.2015;

вважати прийнятими та зареєстрованими датою (операційним днем) та часом, коли вказані податкові накладні були направлені до ДФСУ засобами електронного зв'язку для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 березня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

У судове засідання з'явилися не всі особи, які беруть участь у справі, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов'язкова. З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 березня 2016 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що у прийнятті податкової накладної, в контексті спірних відносин, може бути відмовлено: якщо вона сформована з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 ПК України, у разі наявності помилок, за наявності факту реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами. Відповідно, документ не може бути прийнято у разі відсутності договору про визнання електронних документів.

Оскільки договір 09.02.2015 №040220151 про визнання електронних документів весь час з моменту укладання продовжував діяти, відповідно, зберігався обов'язок центрального органу фіскальної служби приймати засобами телекомунікаційного зв'язку податкову звітність, однак, як встановлено під час розгляду справи, звітність протиправно не була прийнята на рівні ДФС України, внаслідок створення штучних обставин та перешкод для подання податкової звітності (податкових накладних).

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Охоронна агенція Багіра" зареєстровано у статусі юридичної особи 23.03.2012 за кодом . Місцезнаходження згідно відомостей з ЄДР: 02160, м. Київ, вул. Фанерна, буд.4, офіс 302. Товариство перебуває на податковому обліку в ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Станом на час формування та відправлення спірних податкових накладних, позивач перебував у статусі платника ПДВ.

09.02.2015 між позивачем та ДПІ у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у м. Києві укладено договір № 040220151 про визнання електронних документів, згідно з п. 3.1. якого орган ДПС зобов'язався забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді та їх комп'ютерну обробку; забезпечити відправлення квитанцій. Договір вступає в силу з дати його підписання.

Договір був направлений позивачем засобами електронного зв'язку на адресу ДПІ та прийнятий останньою згідно квитанції № 2, що свідчить про підтвердження укладання даного договору через механізм підписання договору, поданого засобами телекомунікаційного зв'язку.

Позивачем на адресу ПП "Трейдстанція" сформовано наступні податкові накладні:

- № 20 від 01.06.2015 на загальну суму з ПДВ 239858,40грн., номенклатура поставки - яблуко свіже;

- № 21 від 01.06.2015 на загальну суму з ПДВ 247580,40грн., номенклатура поставки - яблуко свіже;

- № 22 від 01.06.2015 на загальну суму з ПДВ 226381,68грн., номенклатура поставки - яблуко свіже;

- № 23 від 01.06.2015 на загальну суму з ПДВ 244408,32грн., номенклатура поставки - яблуко свіже;

- № 24 від 01.06.2015 на загальну суму з ПДВ 231502,32грн., номенклатура поставки - яблуко свіже;

- № 25 від 01.06.2015 на загальну суму з ПДВ 241519,68грн., номенклатура поставки - яблуко свіже;

- № 26 від 01.06.2015 на загальну суму з ПДВ 256662,00грн., номенклатура поставки - яблуко свіже;

- № 27 від 01.06.2015 на загальну суму з ПДВ 226180,08грн., номенклатура поставки - яблуко свіже.

Адреса продавця, яка визначена у податкових накладних: 02160, м. Київ, вул. Фанерна, буд.4, офіс 302, що відповідає адресі позивача, зазначеній в ЄДР.

Вказані податкові накладні направлені 13.06.2015 в електронному вигляді для їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В день надіслання податкових накладних, тобто протягом одного операційного дня, у відповідь отримано квитанції № 1, в яких зазначено, що податкові накладні були доставлені до центрального рівня ДПСУ 13.06.2015, однак документи не прийнято. Виявлені помилки: порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДФС України від 10.04.2008 №233, а саме: для платника не укладено Договір про визнання електронної звітності.

Вважаючи, що податковий орган протиправно не прийняв наведені податкові накладні, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з п.201.10. ст.201 Податкового кодексу України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання. Дотримання позивачем вказаного строку у всіх наведених вище випадках відповідачем не спростовується.

Слід зазначити, що згідно з п/п. 14.1.60. п.14.6 ст.14 Податковий кодекс України Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Згідно з пунктом 201.10 ст.201 Податкового кодексу України підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

У той же час, якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як зазначеному судом першої інстанції, таких обставин не встановлено. В день надіслання позивачем податкових накладних, відповідачем було сформовано та направлено позивачу квитанції із зазначенням, що документ не прийнято.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній до Єдиного реєстру податкових накладних платників податку на додану вартість - продавців товарів (послуг), звіряння даних, що містяться у виданих платникам такого податку - покупцям товарів (послуг) податковій накладній та розрахунку коригування з відомостями, які містяться у Реєстрі, визначено Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010 (далі - Порядок).

Пунктом 8 вказаного Порядку зазначено, що для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації платникові податку, який здійснює реєстрацію, видається квитанція в електронній формі, у якій наводяться реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про постачальника (продавця) товарів (послуг), дата і час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис ДФС, підлягає шифруванню та надсилається платникові податку, який здійснює реєстрацію, засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається у ДФС.

Пунктом 9 Порядку встановлено, що причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: (1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної; (2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; (3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; (4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); (5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

При цьому, згідно з пунктом 10 Порядку, датою та часом подання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі Державній податковій службі є дата та час, зазначені у квитанції про їх прийняття (підтвердження реєстрації) або неприйняття.

Таким чином, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що у прийнятті податкової накладної, в контексті спірних відносин, може бути відмовлено в разі: якщо вона сформована з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 ПК України, у разі наявності помилок, за наявності факту реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами. Відповідно, документ не може бути прийнято у разі відсутності договору про визнання електронних документів.

Водночас, із надісланих позивачу квитанцій №2 вбачається, що у прийнятті вказаних податкових накладних відмовлено у зв'язку з тим, що, на думку відповідача, відсутній договір про визнання електронних документів (договір 09.02.2015 №040220151 про визнання електронних документів було розірвано в односторонньому порядку).

Слід зазначити, що наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 №233 затверджено Інструкцію з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (надалі - Інструкція №233), яка визначає загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису.

Додатком 1 до Інструкції №233 затверджено примірний договір про визнання електронних документів, згідно пункту 6.4 якого орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації.

Проте, податковим органом не доведено наявності законодавчо встановлених підстав для розірвання вказаного договору, а також своєчасне повідомлення позивача про його розірвання.

Натомість, протиправність дій податкового органу щодо одностороннього розірвання договору підтверджується постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.11.2015 у справі № 826/14872/15, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2016, відповідно до якої, зокрема, визнано протиправними дії ДПІ у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві та Державної фіскальної служби України щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 09.02.2015 № 040220151, укладеного між ТОВ "Охоронна агенція Багіра" та ДПІ.

Наведене в сукупності підтверджує, що договір про визнання електронних документів від 09.02.2015 № 040220151 не втратив своєї юридичної значимості для цілей реалізації позивачем свого права на подання звітності в електронному вигляді, у т.ч. вищезгаданих податкових накладних, оскільки договір не був розірваний у встановленому порядку.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, в даному випадку, обравши спосіб доставки звітності засобами телекомунікаційного зв'язку, позивач мав обґрунтовані підстави вважати, що діє відповідний договір та звітність подається відповідно до договору та встановлених правил. Подання звітності в інший спосіб є правом, а не обов'язком платника податків.

Оскільки договір весь час з моменту укладання продовжував діяти, відповідно, зберігався обов'язок центрального органу фіскальної служби приймати засобами телекомунікаційного зв'язку податкову звітність, однак, як встановлено під час розгляду справи, звітність протиправно не була прийнята на рівні ДФС України, внаслідок створення штучних обставин та перешкод для подання податкової звітності (податкових накладних).

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції, що ДФС України не доведено законності та обґрунтованості відмови у прийнятті вищезгаданих податкових накладних, а тому порушені права позивача підлягають поновленню, а позов - задоволенню в частині вимог про визнання протиправними дій ДФС України щодо відмови у прийнятті до реєстрації в ЄРПН спірних податкових накладних.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. В зв'язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 березня 2016 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 березня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.