Справа № 802/4090/15-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/4090/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Слободянюк М.В.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

02 червня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Боровицького О. А.

за участю:

секретаря судового засідання: Коваль К.В.,

представника позивача: ОСОБА_2;

представника відповідача: ОСОБА_3;

третьої особи: ОСОБА_4;

спеціаліста: ОСОБА_5;

спеціаліста: ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі - Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області (далі - Департамент, позивач) з адміністративним позовом до ОСОБА_8 (далі - відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2016 року даний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Третя особа - ОСОБА_4 просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вважаючи, що будівництво нежитлових приміщень здійснювалося відповідачем незаконно, що, як наслідок, порушує її права як власника сусіднього будинковолодіння.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, пояснення спеціалістів, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції- скасувати виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 24.10.2014 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області, на підставі звернення гр. ОСОБА_4 від 07.10.2014 року, була проведена позапланова перевірка законності виконання гр. ОСОБА_8 будівельних робіт з будівництва нежитлових приміщень по АДРЕСА_1.

За результатами проведеної перевірки був складений акт №42-ПП від 24.10.2014 року у якому зафіксоване порушення вимог ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а саме: самовільне, без розробленої та затвердженої в установленому порядку документації, проведення гр. ОСОБА_8 будівництва нежитлових приміщень по АДРЕСА_1.

27.10.2014 року позивачем складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст.96 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою від 30.10.2014 року №17 відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом накладення штрафу у сумі 8500,00 грн., який був сплачений ним у повному обсязі 30.10.2014 року, про що свідчить копія квитанції (а.с. 11).

24.10.2014 року позивачем винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з вимогою зупинити виконання будівельних робіт та привести об'єкт самочинного будівництва у відповідність до вимог чинного містобудівного законодавства до 31.12.2014 року. Вказаний припис відповідач отримав 24.10.2014 року, про що свідчить відповідна відмітка на його копії, проте доказів його виконання у визначений строк на адресу позивача не надав.

Позивачем 09.04.2015 року проведена наступна позапланова перевірка (акт від 09.04.2015 року № 328-ПП) якою встановлено, що під час перевірки будівельні роботи на об'єкті не проводяться, але об'єкт має вигляд завершеного будівництва з шиферною покрівлею, з металопластиковими вікнами та ролетними воротами, який готовий до експлуатації.

09.04.2015 року Департаментом було винесено припис №11 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з вимогою привести об'єкт будівництва у відповідність до вимог чинного законодавства та надано строк для добровільного виконання до 31.08.2015 року. Вказаний припис був отриманий відповідачем 09.04.2015 року, про що свідчить відповідна відмітка на його копії.

За наслідками цієї ж перевірки 09.04.2015 року позивачем складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-42 КУпАП та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №100 від 14.04.2015 року, відповідно до якої ОСОБА_8 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 5100,00 грн..

29.10.2015 року позивачем було здійснено позапланову перевірку виконання відповідачем вимог припису Департаменту № 11 від 09.04.2015року.

За результатами перевірки встановлено, що вимоги припису не виконано.

Наведені обставини зумовили позивача звернутися до суду із даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що оскільки нежитлове приміщення є об'єктом самочинного будівництва у зв'язку із чим підлягає знесенню .

Колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції та вважає його передчасним виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" від 20.05.1999 № 687-ІV передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил.

В процесі судового розгляду справи відповідачем надано суду лише три документа, з якими останній пов'язує здійснення будівництва нежитлових приміщень по АДРЕСА_1, це зокрема договір купівлі-продажу 2/25 частки комплексу нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 від 03.07.2014 року (а.с. 59, 60), договір оренди земельної ділянки площею 0,0282 га по АДРЕСА_1, який укладений між Вінницькою міською радою та ОСОБА_8 07.04.2015 року (а.с. 62-66) та договір № 120 від 07.07.2015 року про надання послуг на здійснення технічного супроводу, виготовлення технічного звіту стану будівельних конструкцій та інженерних мереж нежитлової будівлі по АДРЕСА_1, який укладений між ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_9 (а.с. 84-86).

Надаючи оцінку вказаним документам, суд першої інстанції правильно вказав, що жоден із них не носить дозвільного характеру та не надає відповідачу права на початок та проведення будівельних робіт.

Колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції, що відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення будівельних норм тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

В даному ж випадку, у відповідача відсутня будь-яка дозвільна документація на початок будівництва даних нежитлових приміщень, відсутній належно затверджений проект цього будівництва, а саме будівництво здійснене із порушенням будівельних норм, які знайшли своє відображення в матеріалах перевірки, що власне і не заперечується відповідачем.

Разом з тим, зі змісту ч.7 ст.376 Цивільного кодексу України слідує, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Частина друга зазначеної норми знайшла своє відображення в частині 1 статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", відповідно до якої у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

Частиною 2 ст. 38 цього ж Закону встановлено, що у разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені в приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта.

Тобто знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходів реагування та за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами.

Судом апеляційної інстанції досліджений висновок спеціаліста № 021/16 від 26 квітня 2016 року за результатами проведення будівельно-технічного дослідження. Так, зі змісту п. 3 вказаного висновку слідує, що можлива перебудова (реконструкція) нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 відповідно до вимог нормативних документів, діючих в галузі будівництва, при якій буде усунуто порушення прав сусідів та будуть дотримані будівельні норми та стандарти.

Також у судовому засіданні в якості спеціалістів надали свої пояснення ОСОБА_6, який пояснив суду, що перебудова самочинно збудованого нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 можлива із дотриманням усіх будівельних норм і стандартів та представник ДАБІ України, ОСОБА_5, яка вказала на те, що у випадку належної перебудови нежитлового приміщення по АДРЕСА_1, з дотриманням усіх будівельних норм і стандартів, за рахунок коштів відповідача, можливе усунення порушень, які виявлені під час перевірки.

Вказаній обставині, а саме можливості перебудови самочинного будівництва, суд першої інстанції належної оцінки не дав оскільки, відмовив відповідачу у призначенні будівельно-технічної експертизи.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що конструкція ч.7 ст.376 Цивільного кодексу України визначає послідовність поведінки контролюючого органу у сфері містобудівної діяльності та архітектури зокрема, вказує на обов'язок звернення до суду із позовом до особи, яка здійснила самочинне будівництво, а суд може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

І лише у випадку невиконання, чи неналежного виконання судового рішення у позивача виникає право на з'явлення позову про знесення самочинного будівництва.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла до висновку про передчасність з'явлення вимоги про знесення самочинного будівництва.

За таких обставин, відповідно до приписів ч. 2 ст. 11 та абз. 3 ч. 2 ст. 162 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання та захист прав і свобод осіб, які беруть участь у справі, якою вийти за межі позовних вимог та задовольнити позов частково, зобов'язати ОСОБА_8 провести перебудову, за власний рахунок, відповідно до будівельних норм і правил, збудованого нежитлового приміщення по АДРЕСА_1.

З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час її розгляду, а відтак, наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 202 КАС України, підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити повністю.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області до ОСОБА_7 про зобов'язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_8 провести перебудову, за власний рахунок, відповідно до будівельних норм і правил, збудовані нежитлові приміщення по АДРЕСА_1.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 03 червня 2016 року.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Боровицький О. А.