Справа № 820/831/16
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 р.Справа № 820/831/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.,

представників сторін : позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Зміївському районі ОСОБА_3 управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2016р. по справі № 820/831/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Племінний завод" Червоний велетень"

до Державної податкової інспекції у Зміївському районі ОСОБА_3 управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИЛА

Позивач Публічне акціонерне товариство «Червоний велетень» (далі по тексту ПАТ «Племінний завод «Червоний велетень», ПАТ «ПЗ «Червоний велетень») звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Зміївському районі Харківської області ОСОБА_3 управління ДФС у Харківській області (далі по тексту ДПІ у Зміївському районі Харківської області ГУ ДФС у Харківській області, відповідач), в якому просив суд: скасувати податкове повідомлення-рішення форми "В4" від 18.11.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 398362,00 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2016 року по справі № 820/831/16 адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний Велетень" до Державної податкової інспекції у Зміївському районі ОСОБА_3 управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення задоволено у повному обсязі.

Скасовано податкове повідомлення-рішення форми "В4" від 18.11.2015 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 398362,00 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Зміївському районі ОСОБА_3 управління ДФС у Харківській області на користь Публічного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний Велетень" () судовий збір у розмірі 5975,43 грн. (п'ять тисяч дев'ятсот сімдесят п'ять) грн. 43 коп.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2016 року по справі № 820/831/16 скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що ПАТ «Племінний завод «Червоний велетень» на підставі податкових накладних, отриманих від ТОВ «Прометей Х», включило до складу податкового кредиту в лютому-квітні 2015 року суму ПДВ у розмірі 118020 грн. з вартості паливно-мастильних матеріалів. Згідно з наданими позивачем до перевірки сертифікатами відповідності виробником палива, придбаного позивачем в період з лютого по квітень 2015 року, є ТОВ «Укрнафта», однак, за даними податкової звітності та Єдиного реєстру податкових накладних відповідачем не встановлено продажу ПАТ «Укрнафта» Товариству з обмеженою відповідальністю «Прометей Х» дизельного палива та бензину тих марок, що були реалізовані позивачеві (палива дизельного підвищеної якості Євро марки С та F виду ІІ та бензину підвищеної якості А-92 Євро виду класу С з присадками компанії BASF), у звязку з чим неможливо дійти висновку про походження товару, який реалізовувався на користь ПАТ «Племінний завод «Червоний велетень». Крім того, стверджує про відсутність реального характеру господарської операції з придбання позивачем палива з посиланням на відсутність у позивача технічних умов зберігання великих об'ємів нафтопродуктів, про що, на думку відповідача, свідчить ненадання до перевірки журналу вимірювань нафтопродуктів у резервуарах за формою №7-НП, товарної книги №37-НП, журналу обліку надходження нафтопродуктів (форма №6-НП) і журналу вимірювання нафтопродуктів у резервуарах (форма №7-НП), які є обов'язкові для ведення на підприємствах України, що зберігають, відпускають та обліковують нафту і нафтопродукти). Вказує на неточності у заповненні первинних документів (у ТТН та акті приймання нафтопродуктів від 25.02.2015 р. у графі «замовник» (платник) та «вантажовідправник» зазначено підприємство TOB «Фортуна X», яке не є стороною договору між TOB «Прометей X» та ПАТ «Племінний завод «Червоний велетень».). Також, у наданій позивачем до перевірки книзі складського обліку використання ПММ, у якій 25.02.2015 р. оприбутковано дизельне паливо від TOB «Фортуна X», в той час як відповідно до видаткової накладної № РН-0008 від 25.02.2015 р. дизпаливо отримано від TOB «Прометей X». Відмітив, що позивачем не було надано до перевірки актів списання нафтопродуктів, при цьому згідно наданих позивачем лімітно-забірних карток позивачем списано бензин А-92, в той час як згідно з ТТН закуповувалось дизельне паливо марки F. Стверджує, що позивачем не надавалися сертифікати якості та відповідності придбаних паливно-мастильних матеріалів стандартам України, наявність яких передбачена договором №03-01-2015 від 12.01.2015р., укладеному між TOB «ПРОМЕТЕЙ X» та ПАТ «Племінний завод «Червоний велетень». Враховуючи вищевикладене, вважає обґрунтованим висновок акту перевірки про завищення позивачем податкового кредиту по відносинам із «Прометей Х» за лютий-квітень 2015 року на загальну суму 398362 грн. та не вбачає підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2016 року по справі № 820/831/16 скасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивач в надісланих до суду письмових запереченнях просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Державною податковою інспекцією у Зміївському районі ГУ ДФС у Харківській області в період з 21.10.2015 року по 27.10.2015 року була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПАТ "Племінний завод "Червоний Велетень".

За результатами перевірки відповідачем було складено акт перевірки №417/22/00486770 від 30.10.2015 року "Про результати проведення документальної позапланової виїзної перевірки Публічного акціонерного товариства "Племінний завод "Червоний Велетень" () з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ "Прометей Х" (код за ) за період лютий 2015 року, березень 2015 року, квітень 2015 року" (а.с.13-22).

Зазначеним актом зафіксовано наступні порушення :

- відсутність факту реального вчинення господарських операції ПАТ "Племінний завод "Червоний Велетень" при придбанні нафтопродуктів у ТОВ "Прометей Х" (податковий номер 37365121) за період з 01.02.2015 року по 30.04.2015 року;

- відсутність об'єкту оподаткування при придбанні нафтопродуктів у ТОВ "Прометей Х" (), які підпадають під визначення ст. 185, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення податкового кредиту по податку на додану вартість всього на суму 398362,00 грн., в тому числі по податковій декларації з ПДВ : за лютий 2015 року - 32667,00 грн., за березень 2015 року - 118020,00 грн., за квітень 2015 року - 247675,00 грн., що призвело до завищення від'ємного значення з податку на додану вартість на загальну суму 398362,00 грн., в тому числі за лютий 2015 року в сумі 32667,00 грн., за березень 2015 року в сумі 118020,00 грн., за квітень 2015 року в сумі 247675,00 грн.

Позивачем було подано заперечення на акт перевірки, які за результатами їх розгляду відповідачем було залишено без задоволення (а.с.23-28, 162, 168-171).

На підставі вищенаведених висновків акту перевірки ДПІ у Зміївському районі ГУ ДФС у Харківській області було прийнято податкове повідомлення-рішення форми "В4" від 18.11.2015 року №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 398362,00 грн. (а.с.29).

Позивачем було оскаржено вказані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку. За результатами розгляду скарг позивача ОСОБА_3 управлінням Державної фіскальної служби України скарги позивача були залишені без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення без змін (а.с.30-31, 163-167).

Скориставшись правом, наданим п.56.1 ст.56 ПК України, ПАТ «Племінний завод «Червоний велетень» звернулось до суду з даним позовом про оскарження вищевказаних податкових повідомлень-рішень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового Кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 Податкового Кодексу України).

Згідно п.198.3 ст.198 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів (послуг) (пункт 201.4 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Крім того, слід зазначити, що за змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 р. N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що між ПАТ "Племінний завод "Червоний Велетень" та ТОВ "Прометей Х" було укладено договір поставки нафтопродуктів №03-01-2015 від 12.01.2015 року, відповідно до якого ТОВ "Прометей Х" (продавець) зобов'язується передати ПАТ "Племінний завод "Червоний Велетень" (покупець) у власність нафтопродукти, а покупець зобов'язується оплатити і прийняти вказаний товар (а.с.46-47).

Відповідно до умов договору поставки нафтопродуктів №03-01-2015 від 12.01.2015 року товар вважається переданим продавцем і прийнятим покупцем по кількості та якості з моменту фактичного отримання товару згідно з умовами договору. Якість товару повинна відповідати дійснім на дату отримання товару відповідним стандартам України. Умови постачання товару - доставка товару продавцем або самовивіз.

Найменування товару - бензин А-92, дизельне пальне.

Оплата одержаного товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковому порядку, шляхом перерахування коштів на рахунок продавця. Пунктом 3.2 договору визначено оплату товару на умовах 100% попередньої оплати протягом одного банківського дня від дати рахунку.

Відповідно до п. 7.1, п.7.2 цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін, та діє до 31 грудня 2015 р.

На виконання умов договору ТОВ «Прометей Х» було поставлено позивачеві паливно-мастильні матеріали (дизпаливо Євро марки F виду ІІ з присадками компанії BASF, бензин підвищеної якості А-92 Євро виду ІІ класу С з присадками компанії BASF), про що свідчать надані до матеріалів справи копії видаткових накладних, товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів, актів приймання нафтопродуктів (а.с.69-78, 110-113, 184-189).

Придбані нафтопродукти були перевірені позивачем за кількістю та якістю, про що свідчить зміст актів приймання нафтопродуктів, постачальником було надано сертифікати відповідності на паливо дизельне підвищеної якості та бензин автомобільний підвищеної якості, декларації про відповідність товарів Технічному регламенту щодо вимог автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив (а.с.79-84).

Продавцем було видано позивачеві податкові накладні №2301 від 23.02.2015 року, №13007 від 13.03.2015 року, №25009 від 25.03.2015 року, №17015 від 17.04.2015 року, №20008 від 20.04.2015 року, №22012 від 22.04.2015 року, №30003 від 30.04.2015 року, №30002 від 30.04.2015 року, відповідно до яких суми податку на додану вартість включені до податкового кредиту, відображені у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та відповідають даним декларації з ПДВ за лютий-квітень 2015 року.

ТОВ «Прометей Х» виставлено рахунки на оплату товару (а.с.48-56), на підставі яких позивачем оплачено придбаний товару у безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний банківський рахунок, про що свідчать надані до матеріалів справи копії платіжних доручень (а.с.57-68).

Поставка здійснювалась автопідприємстом ПАТ "Дніпронафтопродукт" та ТОВ "ТД "Кременчугнафтопродуктсервіс" за рахунок продавця нафтопродуктів.

Придбані паливно-мастильні матеріали були оприбутковані на складі по рахунку 203 бухгалтерського обліку та розміщені у власних ємностях ПАТ «Племінний завод «Червоний велетень», що знаходяться за адресою : Харківська область, Зміївський район, с. Першотравневе (а.с.85-88, 114-127).

З наявних в матеріалах справи копій вищезазначених первинних документів, оформлених в ході господарських операцій між ПАТ «Племінний завод «Червоний велетень» та ТОВ «Прометей Х» вбачається, що останні оформлені у відповідності до вимог ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704, а податкові накладні згідно з нормами п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України.

Вищевказані документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, п. 2.4 Положення № 88 спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак, є належними та допустимими доказами реальності вчинення господарських операцій.

Використання придбаних паливно-мастильних матеріалів у господарській діяльності позивача підтверджується лімітно-забірними картками на бензин А-92 та дизельне паливо, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.89-103).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає господарські операції між позивачем та ТОВ «Прометей Х» такими, що підтверджені первинними документами, а результати цих операцій використані позивачем у власній господарській діяльності.

Колегія суддів відхиляє посилання відповідача в акті перевірки на положення Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 року за № 805/15496 (далі по тексту - Інструкція № 281), а також Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах та в організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 04.06.2007 р. № 271/121, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2007 р. за № 3762/14029 (далі по тексту Інструкція № 271), з наступних підстав.

Як зазначено в п.1 Інструкції № 281, вимоги цієї Інструкції є обов'язковими для всіх суб'єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства).

Види діяльності повязані з нафтопродуктами, за КВЕД : 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 47.30 роздрібна торгівля паливом; 49.20 вантажний залізничний транспорт, 49.41 вантажний автомобільний транспорт, 52.10 зберігання (складське господарство).

Згідно п.1 Інструкції № 271 вимоги цієї Інструкції є обов'язковими для всіх підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності (далі - підприємства), які займаються хоча б одним із таких видів діяльності, як зберігання, транспортування та відпуск нафти і нафтопродуктів, а також органів виконавчої влади

Колегія суддів відмічає, що основними видами діяльності ПАТ «ПЗ «ЧЕРВОНИЙ ВЕЛЕТЕНЬ» є наступні коди за КВЕД : 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.19 Вирощування інших однорічних і дворічних культур; 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід (основний); 01.42 Розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів; 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 01.63 Післяурожайна діяльність; 10.11 Виробництво м'яса; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, що вказано у статуті позивача та відображено в акті перевірки (зворотній бік а.с.113, а.с.128-161).

Паливно-мастильні матеріали (бензин та паливо дизельне) позивачем використовуються для сільськогосподарського виробництва при вирощуванні великої рогатої худоби, посіві, догляді і збиранні зернових та технічних культур.

Таким чином, діяльність ПАТ «ПЗ «ЧЕРВОНИЙ ВЕЛЕТЕНЬ» повязана з сільським господарством, позивач не є підприємством, яке займається такими видами економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів, а отже не зобов'язаний вести облікові документи, зазначені у Інструкції № 281 та Інструкції № 271.

З огляду на викладене, доводи відповідача про ненадання позивачем до перевірки журналу вимірювань нафтопродуктів у резервуарах за формою №7-НП, товарної книги №37-НП, журналу обліку надходження нафтопродуктів (форма №6-НП) і журналу вимірювання нафтопродуктів у резервуарах (форма №7-НП), акту приймання за якістю (форма 14-НК) не є підставою для позбавлення позивача права на податковий кредит та не свідчить про відсутність у позивача технічних умов для зберігання нафтопродуктів, придбаних у ТОВ «Прометей Х».

Наявність у позивача таких умов складу паливно-мастильних матеріалів та резервуарів для зберігання ПММ - підтверджується наявними в матеріалах справи копіями переліку нерухомого майна, що було передано у власність ВАТ «Племінний завод «Червоний велетень» згідно з листом РВ Фонду Держмайна України по Харківській області від 08.10.2002 року № 07-63/2, та градуювальної таблиці на резервуар сталевий циліндричний (а.с.85-88, 114-127).

Щодо доводів відповідача на неточності у заповненні товарно-транспортної накладної від 25.02.2015 року №8497, в якій у графі «замовник» (платник) зазначено підприємство TOB «Фортуна X», та акту приймання нафтопродуктів від 25.02.2015 р., в якому найменування вантажовідправника зазначено - ТОВ «Фортуна Х», колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при оформленні товарно-транспортної накладної від 25.02.2015р. №8497 (кількість палива кг - 5963/л - 7065) вантажовідправником допущено технічну помилку в його назві, а саме замість TOB «Прометей X» вказано TOB «Фортуна X».

Внаслідок помилки в ТТН при отриманні пального було неправильно зазначено вантажовідправника в акті приймання нафтопродуктів від 25.02.2015р. та в журналі складського обліку паливно-мастильних матеріалів.

Разом з тим, слід зазначити, що видаткова накладна від 25.02.2015р. №РН-0008 на кількість палива кг - 5963/л - 7065 отримана саме від TOB «Прометей X», якому і оплачено товар, що не заперечується відповідачем по справі.

Також, як вбачається зі змісту журналу складського обліку ПММ (а.с.101), кількість дизельного палива, зазначеного як отримане від ТОВ «Фортуна-Х», співпадає з кількістю дизельного палива, вказаною у видатковій накладній від 25.02.2015р. №РН-0008, виписаній TOB «Прометей X» - 5963 кг, 7065 л. (а.с.74).

Крім того під час проведення перевірки контролюючим органом не встановлено будь-яких відносин ПАТ «Червоний Велетень» з TOB «Фортуна X» з приводу поставки пального в періоді, що перевірявся.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що в даному випадку має місце звичайна технічна помилка в назві підприємства, та не вважає таку помилку підставою вважати безтоварними господарські операції між позивачем та ТОВ «Прометей Х».

З приводу доводів відповідача про ненадання позивачем до перевірки сертифікатів якості та відповідності придбаних паливно-мастильних матеріалів стандартам України, колегія суддів зазначає, що сертифікати якості та сертифікати відповідності товару не є первинними документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податків, отже у позивача відсутній обовязок зберігати отримані від ТОВ Прометей Х» документи щодо якості товару.

Між тим, слід вказати, що в акті перевірки відповідач зазначає про ненадання позивачем лише сертифікату на бензин А-92 підвищеної якості, а не всі придбані ПММ. При цьому, відповідність придбаного бензину А-92 Євро вимогам ДСТУ 4839:2007 та Технічному регламенту щодо вимог автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив підтверджена наявною в матеріалах справи копією відповідної декларації, складеної випробувальною лабораторією ТОВ «Кременчукнафтопродукт Груп».

Колегія суддів вважає необґрунтованими твердження відповідача про те, що згідно податкової звітності та Єдиному реєстру податкових накладних не встановлено реалізації виробником ПММ ПАТ «Укртатнафта» Товариству з обмеженою відповідальністю «Прометей Х» в період з 01.02.2015 року по 30.04.2015 року палива та бензину тих марок, що був придбаний позивачем.

Так, придбання дизельного палива та бензину посередником ТОВ «Прометей Х» могло відбуватися до початку зазначеного періоду, в якому мали місце господарські відносини між ТОВ «Прометей Х» та позивачем по справі. Відповідачем не доведено, що ТОВ «Прометей Х» є єдиним посередником у ланцюгу постачання від ПАТ «Укртатнафта».

З приводу доводів відповідача про відсутність у позивача заявок на отримання ТМЦ, які б підтверджували звязок між пунктом навантаження та пунктом розвантаження ТМЦ, колегія суддів зазначає, що відповідно до наданих товарно-транспортних накладних пунктом навантаження є ТОВ «Еквіта», яке має відносини із автопідприємством-перевізником ПММ «Днєпротрансойл».

Між тим, у ПАТ «Червоний Велетень» відсутні взаємовідносини з TOB «Еквіта», а отже і відсутній обов'язок надавати будь-які заявки на відвантаження товару.

Крім того, позивач не позбавлений можливості узгодити дату і час доставки з вантажовідправником в усному порядку, а відтак, відсутність письмових заявок на відвантаження не є підставою вважати господарські операції безтоварними.

Як вбачається з акту перевірки №417/22/00486770 від 30.10.2015 року, підставою для висновку про нереальність здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Прометей Х» слугували акти перевірки від 12.06.2015 року №2027/20-38-22-01-04/37365121, від 24.06.2015 року №2106/20-38-22-01-04/37365121, від 10.07.2015 року №2241/20-38-22-01-04/37365121 "Про результати проведення документальної позапланової перевірки ТОВ "Прометей Х" щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ТОВ "Нафтакомпані" та ТОВ "Капітал Х" за період лютий, березень та квітень 2015 року" .

Як вбачається зі змісту акту перевірки позивача, вищевказаними актами, складеними Основянською ОДПІ м. Харкова за результатами перевірки ТОВ «Прометей Х», встановлено відсутність реального характеру господарських операцій між вказаним контрагентом позивача та ТОВ «Нафтакомпані», та ТОВ «Капітал Х», у звязку з чим не підтверджено і господарські операції з постачання придбаної у цих підприємств ТМЦ зокрема і позивачеві по справі.

Разом з тим, відповідачем не доведено, що товар, який був придбаний позивачем у спірних відносинах, придбавався ТОВ «Прометей Х» саме у ТОВ «Нафтакомпані» або ТОВ «Капітал Х».

При цьому, наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду апеляційної інстанції відповідачем не надано, а колегією суддів при виконанні вимог ст.11 КАС України не виявлено.

Крім того, відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер. Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Колегія суддів зазначає, що платник податків, в даному випадку позивач ПАТ «Племінний завод «Червоний велетень», не є уповноваженою особою щодо перевірки дотримання податкової дисципліни своїх контрагентів, та не має доступу до податкової інформації з автоматизованих інформаційних систем контролюючих органів, а отже не міг бути обізнаний про можливі порушення ними податкового законодавства.

При цьому колегія суддів відмічає, що обов'язок контролю за правильністю нарахування та сплати податку на додану вартість покладаються на відповідача, а не на позивача, у зв'язку з чим відсутні підстави для позбавлення позивача права на податковий кредит через можливі порушення податкового законодавства постачальниками товарів (послуг).

Якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України з даного питання, викладеною у постанові Верховного Суду України від 14 жовтня 2014 року у справі № 21-318а14, яка в силу ч.2 ст.244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України. Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту за результатами господарських операцій із ТОВ «Прометей Х».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 18.11.2015 року №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 398362,00 грн., діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, без дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України, а отже, наявні підстави для скасування даного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду в цій частині не спростовують.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем при поданні апеляційної скарги не було сплачено судовий збір.

При відкритті провадження у справі за клопотанням відповідача сплату судового збору було відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 наведеної статті (в редакції Закону України від 22.05.2015 р. № 484-VІІІ) розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення адміністративного суду встановлено на рівні 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання юридичною особою до адміністративного суду позову майнового характеру ставка судового збору складає 1,5% розміру позовних вимог, однак, не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Отже, розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання ДПІ у Зміївському районі ГУ ДФС у Харківській області апеляційної скарги на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2016 року по справі № 820/831/16, становить 6572,97 грн.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у зазначеному розмірі за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Зміївському районі ГУ ДФС у Харківській області.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Зміївському районі ОСОБА_3 управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2016р. по справі № 820/831/16 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Зміївському районі ОСОБА_3 управління ДФС у Харківській області (Харківська область, м. Зміїв, вул. Леніна, 10-а, ) на користь Державного бюджету України (отримувач УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк : ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок 1011, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 6572 (шість тисяч пятсот сімдесят дві) грн. 97 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 07.06.2016 р.