Справа № 750/2950/16-а
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/2950/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Жук М.І.
Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
ПОСТАНОВА
Іменем України

07 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів Файдюка В.В., Чаку Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 18 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про: - визнати неправомірною бездіяльність Міністерства оборони України щодо залишення без реалізації документів про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби; - зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 направити на адресу Міністерства оборони України його заяву та додані документи щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби; - зобов`язати Міністерство оборони України розглянути його заяву та додані документи щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби та прийняти відповідне рішення; - зобов`язати Міністерство оборони України подати до суду звіт про виконання судового рішення після спливу двохмісячного строку з моменту набрання законної сили постановою суду.
Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 18 квітня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.
В апеляційній скарзі Міністерство оборони України, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В апеляційній скарзі Чернігівський обласний військовий комісаріат, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 1832.
З доповіді суддідоповідача вбачається, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста участь сторін не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.
Перевіривши повноту встановлення Деснянським районним судом міста Чернігова фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку. Судом встановлено, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах колишнього Радянського Союзу в період з 01.08.1978 по 30.11.2004, є інвалідом війни, ветераном військової служби (а.с. 27). У 1995 році отримав травму, що підтверджено довідкою командира в/ч НОМЕР_1 , відповідно до якої перелом-вивих С-5 хребця зі здавленням спинного мозку є наслідком проходження вищевказаної строкової військової служби при виконанні службових обов`язків (а.с. 21). Згідно витягу із Протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 15.12.2006 № 1835 у позивачу встановлено перелік травм і захворювань, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби (а.с. 29). В подальшому позивачу була встановлена ІІІ група інвалідності безтерміново, яка настала в результаті перенесеної компресійної закритої черепно-мозкової травми та шийного відділу хребта з переломом-вивихом С-5 тіла хребця, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби. Даний факт підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії МСЕ-ЧНВ № 040268 (а.с. 33).
15.12.2015, з метою вирішення питання про виплату одноразової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, позивач звернувся до Чернігівського ОВК з відповідною заявою та надав копії необхідних документів. В свою чергу, 24.12.2015 за № 6537 ЧОВК надіслав висновок директору Департаменту фінансів Міністерства оборони України з відповідними додатками щодо можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги позивача. Проте листом, від 19.02.2016 року за № 248/3/6/671 Департамент фінансів Міністерства оборони України повідомив ЧОВК, що не бачить підстав для подання пропозицій Міністру оборони України щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги мотивуючи тим, що Закон України від 03 листопада 2006 року № 328-V «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб», яким було внесено зміни до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (на виконання якого було прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499) набрав чинності 01 січня 2007 року, отже, дія цих правових актів поширюється тільки на військовослужбовців, які отримали інвалідність та звільнені після цієї дати або продовжують проходити військову службу, а тому дія вищевказаних Законів України на позивача не поширюється (звільнений до 01 січня 2007 року), тому і права на виплату одноразової грошової допомоги він немає (а.с. 35). 02.03.2016 листом за № 5/884с, ЧОВК повідомив про вищевказане рішення Департаменту фінансів Міністерства оборони України позивача (а.с. 36). Вважаючи таку відмову протиправною позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Відповідно до частини 5 статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІІ Про військовий обов`язок і військову службу (далі Закон № 2232-ХІІІ).
Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20.12.1991 № 2011- XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон № 2011- XII).
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом № 2011-ХІІ.
Розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.
Так, пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами (частина 6 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ ).
Згідно з частиною 8 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
У свою чергу, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі Порядок № 975).
Так, у відповідності до пункту 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Згідно з пунктами 11-14 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
При цьому, у відповідності до пункту 4.8. Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2014 № 530 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 за № 1294/26071, якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.
Отже, вищевказаним положенням передбачений обов`язок уповноваженого органу щодо письмового повідомлення заявника у разі відсутності документу, необхідного для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги.
Разом з тим, матеріали справи не містять жодних повідомлень уповноваженого органу на адресу позивача про факт недостатності документів, доданих до заяви позивача про виплату одноразової грошової допомоги.
Вищевказане спростовує твердження представника Міністерства оборони України про те, що позивачем до заяви про виплату йому одноразової грошової допомоги не додано документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травами або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
У свою чергу, приписами пункту 13 Порядку № 975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або, у разі відмови, для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу (пункт 14 Порядку № 975).
На виконання наказу Міністра оборони України від 12.04.2007 №168 Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби (далі Наказ №168) у Міністерстві оборони України створено постійно діючу комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби.
У відповідності до пункту 2 Наказу № 168 голова комісії, зокрема, забезпечує підготовку пропозицій та подає їх Міністру оборони України для прийняття рішень про призначення грошової допомоги.
З аналізу вищевикладеного вбачається, що, в силу положень Наказу № 168, відповідну пропозицію для вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги повинна надавати постійно діюча комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби.
За результатами розгляду такої пропозиції комісії Міністр оборони України приймає відповідне рішення (позитивне або негативне).
Верховний Суд України у постанові від 18.03.2014 (справа №21-11а14) зазначив, що оскільки звернення позивача про виплату одноразової грошової допомоги відповідач не розглядав, та відповідного рішення не приймав, то суд повинен був зобов`язати останнього розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання.
За наведеного, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Міністерства оборони України щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про виплату йому одноразової грошової допомоги з доданими до неї документами та зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву позивача про виплату йому одноразової грошової допомоги з доданими до неї документами.
Колегія суддів зазначає, що позовна вимога про зобов`язання Чернігівського обласного військового комісаріату прийняти від позивача та направити на адресу Міністерства оборони України заяву ОСОБА_1 з доданими документами та висновком щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби не підлягає задоволенню, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відповідності до Порядку № 975, було виконано свій обов`язок щодо направлення документів позивача до Міністерства оборони України (документи отримано Департаментом фінансів Міністерства оборони України), що підтверджується листом військового комісара Чернігівського обласного військового комісаріату О.В.Криворучко від 02.03.2016 № 5/884с, наявного у матеріалах справи.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача подати до суду у місячний строк звіт про виконання судового рішення, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на наступне. Так, відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. З аналізу зазначеної норми Закону слідує, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду, та має застосовуватися у виключних випадках.
Враховуючи, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів які б свідчили про можливість ухилення відповідачем від виконання даного судового рішення, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання Міністерства оборони України подати звіт про виконання означеного судового рішення. Разом з тим, суд зазначає, що відповідачами у даній справі є Міністерство оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_2 , а предметом позову - визнання протиправними дії відповідачів і зобов`язання їх здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби. Відповідно до п. 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №671, Міністерство оборони України (Міноборони України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Статтею 18 Кодексу адміністративного судочинства України визначено предметну підсудність адміністративних справ. Згідно частини 1 статті 24 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України, їхньої посадової чи службової особи, виборчої комісії (комісії з референдуму), члена цієї комісії розглядаються і вирішуються в окружному адміністративному суді колегією у складі трьох суддів. Суд першої інстанції не врахував зазначені вище обставини та допустив помилку в застосуванні норм процесуального права, а саме одноособово ухвалив рішення у справі, яка предметно підсудна окружному адміністративному суду.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а так само розглянуто і вирішено справу неповноважним судом.
За наведеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати постанову Деснянського районного суду міста Чернігова та прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 18, 24, 159, 160, 163, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 18 квітня 2016 року скасувати.
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково. Визнати неправомірною бездіяльність Міністерства оборони України щодо залишення без розгляду документів про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомогу у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 та додані документи щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби та прийняти відповідне рішення. В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Файдюк В.В.

Чаку Є.В.