Справа № 2-а-5156/10
Суддя: Кондратюк А. Д.
Дата ухвалення: 2010-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 2-а-5156/10
Провадження № -
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" січня 2010 р. м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого -судді Кондратюка А.Д. розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Коростені адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, яка також діє в інтересах неповнолітньої дитини до Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради про визнання неправомірних дій та стягнення недовиплачених коштів,

встановив:

Позивачка, яка також діє в інтересах неповнолітньої дитини звернулась до суду з даним позовом та просить рішенням суду визнати дії відповідача неправомірними та стягнути на її користь з управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради недовиплачені кошти в сумі 21057,40 гривень, передбачені ст.ст.37,39 Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 01.12.2008 року по 30.11.2009 року, мотивуючи це тим, що вона та її неповнолітня дитина - син, Віталій, ІНФОРМАЦІЯ_1, являються потерпілими від Чорнобильської катастрофи, проживають та вона працює в зоні гарантованого добровільного відселення.

В заяві до суду позивачка просила справу розглядати в її відсутність, а позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав до суду лист, в якому просив розглядати справу в його відсутність, позов не визнає.

Дослідивши матеріали справи, в їх сукупності та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що позивачка та її неповнолітня дитина, проживає та вона працює в м.Коростені - зоні гарантованого добровільного відселення, являється потерпілою від Чорнобильської катастрофи 3 категорії. Таким чином вона має право на отримання коштів в розмірах, що передбачені ст.ст. 37,39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Тобто, у спірний період часу, ці доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадянам, які проживають на території гарантованого добровільного відселення, проводиться доплата в розмірі 40 % мінімальної заробітної плати щомісяця, а до ст. 39 даного закону, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі 2-х мінімальних заробітних плат, щомісяця.

Відповідно до постанови КМУ № 936 від 20.05.2005 року «Про затвердження порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата компенсацій та допомоги передбаченої ст.ст.37,39 ЗУ «Про статус...» працюючим і не працюючим громадянам, а також пенсіонерам проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за місцем реєстрації, тобто правовідносини між сторонами виникли з дня набрання чинності вищевказаної постанови.

Таким чином, заборгованість за ст.ст.37,39 ЗУ «Про статус...» підлягає стягненню за період з 01.12.2008 року по 30.11.2009 року, відповідно до відпрацьованого часу, даних довідки з місця роботи позивача та на підставі наявних у справі письмових доказів.

При стягненні коштів суд виходить з розміру мінімальних заробітних плат, які діяли у вказаних періодах:

- з 1.12.2008 р. - 605 гри.;- з 1.04.2009 р. - 625 гри.; - з 1.07.2009 р. - 630 гри.;

-зі. 10.2009 р. - 650 грн.; - з 1.11.2009 р. - 744 грн.;

Отже, з урахуванням викладеного вище, та відповідно до проведеного позивачем розрахунку, за весь спірний період часу розмір заборгованості перед позивачем складає - за ст.37 ЗУ «Про статус...» (за мінусом отриманих коштів в сумі - 50,40 грн.) - 6025,40 гривень, за ст.39 ЗУ «Про статус...» (за мінусом отриманих коштів в сумі 126 грн.)- 15032,00 гривни, а всього 21057,40 гривень.

Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і тепер є управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради, тому суд, стягує з нього дані кошти, а заперечення відповідача проти позову безпідставні.

Зокрема, для захисту прав та інтересів позивача, суд забовязує відповідача в подальшому виплачувати позивачу кошти, що передбачені ст.ст.37,39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у відповідності до вимог даного закону.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.7-12,158-163,167,254 КАС України, *г ст.19 Конституції України, ст.ст. 37,39 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Постановою Кабінету Міністрів України № 936 від 20.09.2005 року «Про затвердження порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради - неправомірними.

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради на користь ОСОБА_1 недовиплачені кошти в сумі 21057,40 гривень.

Зобов'язати відповідача в подальшому виплачувати позивачу кошти, що передбачені ст.ст.37,39 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у відповідності до вимог даного закону.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя