Справа № 824/185/16-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/185/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Спіжавка Г.Г.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

01 червня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Орловської Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, треті особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Чернівецька митниця ДФС, Департамент фінансів Чернівецької ОДА, ДПІ у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернулася до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Чернівецької митниці ДФС, Департаменту фінансів Чернівецької ОДА, ДПІ у м. Чернівцях Головного управління ДФС у Чернівецькій області, про скасування рішень.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року адміністративний позов задоволено повністю. Скасовано постанову про скасування процесуального документа від 24.03.2015 року, якою скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №37467612 та скасовано постанову про відновлення виконавчого провадження від 24.03.2015 року ВП №37467612.

Не погодившись із вказаним, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні вимог позивача.

Представник відповідача (апелянта) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та за обставин, викладених в ній, просив її задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечив, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Треті особі уповноважених представників в судове засідання не направили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до частини 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи на підставі рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 14.11.2008 р. у справі №3-8312 автомобіль марки "Івеко", 1996 р.в., кузов НОМЕР_1 конфісковано в дохід держави.

Виконавче провадження по виконанню зазначеної постанови перебувало на виконанні відділу ПВР управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області за № 37467612.

Згідно рішення комісії від 24.10.2012 р. вартість транспортного засобу автомобіля марки "Івеко", 1996 р.в., кузов НОМЕР_1, згідно звіту експертного товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу №1314 від 11.10.2012 року становить 47 553,00 грн. Згідно цього ж рішення комісії, сума податків і зборів, які повинні бути сплачені при реалізації майна становить - 121910,26 грн., що значно перевищує ринкову вартість транспортного засобу. Тому, визначено недоцільною передачу його для примусової реалізації з аукціону.

Згідно змісту зазначеного рішення комісії, 15.10.2012 року на розгляд комісії надійшов лист матері-героїні ОСОБА_5, в якому вона просить надати благодійну допомогу її багатодітній сім'ї в якій виховується 11 дітей.

Враховуючи зазначене, вирішено автомобіль марки "Івеко", 1996 р.в., кузов НОМЕР_1, вартістю - 47553,99 грн, безоплатно передати на благодійні цілі - багатодітній сім'ї матері-героїні ОСОБА_5.

Тобто, позивачу зазначений вище автомобіль було передано у безоплатне користування на благодійні цілі.

Державним виконавцем 09.04.2014 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" - у зв'язку з повним фактичним виконанням.

Комісією при відділі ПВР управління ДВС ГУЮ у Чернівецькій області 23.03.2015 р. було запропоновано скасувати дану постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з несплатою митних платежів для подальшого розпорядження конфіскованим майном.

24.03.2015 р. заступником начальника відділу ПВР управління ДВС ГУЮ у Чернівецькій області була винесена постанова про скасування процесуального документа, а саме постанови про закінчення виконавчого провадження від 09.04.2014 року та того ж дня винесена постанова про відновлення виконавчого провадження

Не погоджуючись з вказаним діями відповідача, позивач звернулась за захистом своїх прав до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, виходив з того, що факт відсутності у позивача права розпорядження конфіскованим автомобілем позбавляє її обов'язку зі сплати митних платежів, що свідчить про відсутність законних підстав для винесення постанови про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 09.04.2014 року та для винесення постанови про відновлення виконавчого провадження від 24.03.2015 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З метою врегулювання механізму передачі вилученого митними органами та конфіскованого за судовими рішеннями майна органам державної виконавчої служби, подальшого інформування про здійснене розпорядження ним та взаємодії представників митних органів та державних виконавців під час здійснення такої діяльності розроблено Порядок взаємодії органів державної виконавчої служби та митних органів при переданні майна, конфіскованого за рішеннями судів, та розпорядженні ним, який затверджено спільним наказом Міністерства юстиції України, Державної митної служби України за №1833/5/943 від 12.10.2009 року.

Пунктом 6 вказаного Порядку встановлено, що з метою забезпечення розпорядження конфіскованим майном у разі неможливості його реалізації начальниками відділів державної виконавчої служби, які здійснюють виконання рішень про конфіскацію майна, вилученого митними органами, утворюються комісії, передбачені пунктом 11 Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 985.

Згідно ж пункту 11 Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 985 рішення про безоплатну передачу майна закладам охорони здоров'я, освіти, соціального забезпечення, установам виконання покарань і будинкам дитини при цих установах, слідчим ізоляторам, військовим формуванням та на благодійні цілі приймаються комісією, яка утворюється з представників відповідного органу державної виконавчої служби, митного органу, органу державної податкової служби та фінансового органу, і затверджуються начальником відповідного органу державної виконавчої служби.

У відповідності до пункту 14 Порядку №985 якщо майно, в тому числі транспортні засоби, не реалізовано у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", державний виконавець вносить на розгляд комісії, що утворюється у складі представників відповідного органу державної виконавчої служби, митного органу, органу державної податкової служби та фінансового органу, пропозицію щодо безоплатної передачі майна органам державної влади, закладам охорони здоров'я, освіти, соціального забезпечення, соціального захисту, зокрема, закладам, у яких виховуються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, дитячим будинкам сімейного типу, прийомним сім'ям, будинкам дитини при установах виконання покарань, установам виконання покарань, слідчим ізоляторам, військовим формуванням, а також на благодійні цілі або для переробки, знищення (утилізації) такого майна. Передане безоплатно майно, зазначене в цьому абзаці, може бути відчужене виключно за умови сплати мита та інших податків і зборів (обов'язкових платежів), передбачених законодавством під час його імпорту на територію України.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач не може відчужити наданий їй автомобіль до сплати митних платежів, оскільки вказана заборона зафіксована у особливих відмітках тимчасового реєстраційного талону НОМЕР_2, виданого 04.02.2015 року, на ім'я ОСОБА_5.

В даному випадку судова колегія апеляційної інстанції погоджується з твердженням суду першої інстанції щодо того, що сплата мита та інших платежів була б обов'язковою для позивача лише в разі відчуження автомобіля. Хоча на разі вказана дія з її сторони не є можливою, оскільки вона є лише користувачем даного транспортного засобу.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються положеннями Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон).

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Відповідно до ст. 6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Обов'язок державного виконавця вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії закріплений в ч. 1 ст. 11 Закону.

Відповідно до статті 7 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Таким чином, судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, здійсненими в ході розгляду даної справи, оскільки як підтверджено матеріалами справи та встановленими обставинами, позивач наділена виключно правом використання переданого їй автомобіля "Івеко" без права розпорядження ним, що повністю звільняє її від сплати митних платежів. В даному випадку, посилання при винесенні постанови про скасування процесуального документу від 24.03.2015 р. ВП № 37467612, а саме, постанови про закінчення виконавчого провадження від 09.04.2014 р., на те, що за безоплатно переданий багатодітній сім'ї ОСОБА_5 автомобіль "Івеко" одержувачем майна не сплачено обов'язкові митні платежі для подальшого розпорядження конфіскованим майном, є безпідставним та неправомірним.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з статтею 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Чернівецької митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 06 червня 2016 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.