Справа № 183/3086/16
Суддя: Юр'єва Т. І.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 183/3086/16 № 2-ар/183/7/16

09 червня 2016 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

судді Юр'євої Т.І.,

секретар Гончарова С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою Громадської організації «Незалежна Правозахисна Громадська організація «Право на захист» ( НПГО «Право на захист) в особі керивника ОСОБА_1 про розяснення судового рішення ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року про повернення НПГО «Право на Захист» в інтересах ОСОБА_2 адміністративного позову до Секретаря Новомосковської міської ради ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У судове засідання, сторони, які належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи, не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювався.

Громадська організація «Незалежна Правозахисна Громадська організація «Право на захист» ( НПГО «Право на захист) в особі керивника ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про розяснення судового рішення ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року про повернення НПГО «Право на Захист» в інтересах ОСОБА_2 адміністративного позову до Секретаря Новомосковської міської ради ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду від 26 травня 2016 року повернут адміністративний позов Громадської організації НПГО «Право на захист» в інтересах ОСОБА_2 до Секретаря Новомосковської міської ради ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та зобовязангня вчинити певні дії.

Згідно із ч.1 ст.170 КАС України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Тобто, за змістом зазначеної норми, підставою для роз'яснення рішення, є його незрозумілість, яка ускладнює або взагалі не дає можливості його виконання.

По даній справі у мотивувальній частині ухвали суду заначена позицію та підстави, за яких діяв суд, чітко та послідовно наведено норми закону, за яких суд дійшов такого висновку, а в резолютивній частині ухвали суду зрозуміло зазначено - повернути ГО НПГО «Право на захист» в інтересах ОСОБА_2 адміністративний позов до Секретаря Новомосковської міської ради ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

В заяві ГО НПГО «Право на захист» вказується, що ухвала отримана -27 травня 2016 року. Граничний строк оскарження 01.06.2016 року. Апеляційної скарги на вказану ухвалу суду від 27 травня 2016 року до суду не надходило.

Наведені заявником обставини в обґрунтування заяви про роз'яснення рішення суду, не свідчать про незрозумілість судового рішення, а отже не можуть бути вирішені в порядку статті 170 КАС України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КАС України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Дана норма передбачає підстави для роз'яснення судового рішення та визначає, що таке роз'яснення, за своєю суттю, є одним із способів усунення недоліків судового рішення, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Необхідність роз'яснення судового рішення, виходячи з приписів ст. 170 КАС України, зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть здійснювати його виконання.

Тобто, це стосується випадків, коли недотримані вимоги ясності, визначеності такого рішення адміністративного суду. Невизначеність судового рішення означає, що воно містить положення, що викликають суперечки щодо його розуміння під час виконання.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а зі змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз'яснення судового рішення.

Наведені заявником обставини в обґрунтування заяви про роз'яснення рішення суду не свідчать про незрозумілість судового рішення.

Відповідно до ст. 107 КАС України, після одержання позовної заяви суддя зясовує:

1)подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2)має представник належні повноваження) якщо позовна заява подана представником);

3)відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 106 цього кодексу;

4)належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства;

5)подано адміністративний позов у строк , установлений законом ;

6)немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження ав адміністративній справі , встановлених цим кодексом.

Ч.2 ст. 107 КАС України зазначає, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяві, якщо відсутні підставі для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ст. 50 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач і відповідач.

Позивачем в адміністративній справі може бути громадяни України, іноземці чи особа без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), субєкти владних повноважень.

ГО НПГО «Право на захист» в особі керівника ОСОБА_1 вказує, що він діє в інтересах ОСОБА_2, яка є членом НПГО «Право на Захист».

У ст. 21 Закону « Про громадські обєднання» в переліку прав такого немає, а з огляду на ч. 2 ст. 56 КАСУ право виступати представниками надано лише фізичним особам, котрі мають адміністративну процесуальну дієздатність.

Згідно з ч.1 ст. 1 цього Закону громадське обєднання це добровільне обєднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних та інших інтересів.

Однак, що стосується захисту інтересів громадян у судах, то визнаються тільки документи, які посвідчують повноваження представника, що передбачені відповідними процесуальними законами.

Громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах, та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб. Громадська організація може захищати в суді права своїх членів, лише якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб .

Як встановлено, НПГО «Право на захист» як громадська організація без статусу юридичної особи утворена у повній відповідності з нормами чинного законодавства, а особа, на захист інтересів якої подано позов, є членом цієї організації.

Але до позовної заяви не додані документи на підтвердження повноважень вказаної особи на ведення справи від імені члена цієї організації (статут або положення громадської організації, нотаріально посвідчена довіреність тощо) .

З метою гарантування кожному конституційного права на судовий захист, а також забезпечення реалізації закріпленого в п. 3 ч. 1 ст.21 Закону «Про громадські обєднання» та ч. 1 ст. 12 Закону «Про доступ до публічної інформації» права громадських обєднань, які не мають статусу юридичної особи (утворених шляхом повідомлення) на отримання публічної інформації такі особи мають право бути учасниками адміністративного судочинства, у тому числі позивачами у справах за позовами про захист права на отримання публічної інформації.

Громадське обєднання має право представляти своїх членів за умови документального підтвердження факту надання такого права членом громадського обєднання. Такими документами повинні бути членський квиток такої особи та документ, які підтверджують факт надання цією особою права громадській організації виступати від її імені в суді (нотаріально посвідчена довіреність, довіреність, яка посвідчена посадовими особами організацій, де позивач працює, навчається, перебуває на службі, або за місцем проживання довірителя, або заява такої особи, яка посвідчена керівником цієї ж громадської організації).

Доводами на користь цієї пропозиції є зміст принципу диспозитивності при захисті особою своїх прав (ст. 11 КАСУ). Кожна особа на власний розсуд визначає, чи звертатися їй до суду за захистом. Відповідно до позиції Вищого адміністративного суду України «звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів є невідємним та гарантованим державою правом, а не обовязком».

Конституційний суд України виходить з того, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у статутних документах, та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Таким чином, у заяві ГО НПГО «Право на захист» в особі керівника ОСОБА_1 про розяснення ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2016 року слід відмовити

На підставі викладеного і керуючись ст. 170 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

У заяві ГО НПГО «Право на захист» в особі керівника ОСОБА_1 про розяснення ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2016 року, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя: Т.І. Юр'єва