Справа № 128/1686/16-а
Суддя: Карпінська Ю. Ф.
Дата ухвалення: 2016-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/1686/16-а
УХВАЛА

10 червня 2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.,

за участі секретаря Свистун Н.Л.

та учасників процесу:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, про визнання протиправним і скасування рішення сільської ради та про скасування державного акта на право власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться вищезазначена адміністративна справа.

25.05.2016 року через канцелярію суду надійшло клопотання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_5 за довіреністю ОСОБА_3 про закриття провадження у даній справі. Клопотання мотивоване тим, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. Водночас, у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про оформлення у власність чи оренду нерухомого майна (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірного нерухомого майна має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право. Оскаржуваними рішеннями від 08.12.1998 року та від 30.08.1999 року відповідачем надано ОСОБА_5 в приватну власність земельну ділянку в с. Стадниця по 2 провулку Чапаєва, 7, Вінницького району Вінницької області для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та прийнято рішення про видачу державного акта на право приватної власності на землю. На підставі вказаних рішень ОСОБА_5 отримала відповідний державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку, який також оскаржується позивачем. З наведеного вбачається, що оскаржуване рішення відповідача вичерпало свою юридичну силу після його реалізації, а саме: після одержання третьою особою у даній справі документів, що посвідчують право власності, та державної реєстрації такого права. На підставі оскаржуваного рішення у третьої особи виникло право власності на земельну ділянку та фактично це право і оспорюється у даній справі. Таким чином, прийняте відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, рішення про передачу у власність спірної земельної ділянки є ненормативним актом, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого акта не породжує наслідків для власника спірної земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку, зокрема, фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства. Просить закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_5 за довіреністю ОСОБА_3 підтримує своє клопотання про закриття провадження у справі, просить його задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області за довіреністю ОСОБА_2 в судовому засіданні вважають, що заявлене клопотання слід відхилити.

Врахувавши думки та позиції учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Як вбачається із позовної заяви, позивач просить визнати протиправним і скасувати рішення 3 сесії 23 скликання ОСОБА_4 сільської ради від 08.12.1998 року «Про передачу земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_5», рішення 7 сесії 23 скликання ОСОБА_4 сільської ради від 30.08.1999 року «Про видачу державного акта на право приватної власності на землю громадянці ОСОБА_5», а також скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_5, серії ВН № 000819, який зареєстровано в книзі записів актів на право приватної власності на землю за № 193.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 ЗК України визначено, що субєктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 ЗК України Рада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним субєктом земельних відносин.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3, згідно ст.ст.13, 14 Конституції України, ст.ст.177, 181, 324 і глави 30 ЦК України, земля та земельні ділянки є обєктами цивільних прав, держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватно-правових відносинах, тобто, прав власників земельних ділянок.

Згідно п.7 вищезазначеної постанови, земельні відносини, субєктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а обєктами землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю. Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними ст.ст.16, 21, 393 ЦК України, ст.152 ЗК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією із сторін, є фізична особа, незважаючи на участь у них субєкта владних повноважень, згідно із ст.15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства.

У відносинах, які склалися між сторонами по справі, відповідач як власник землі вільний у виборі субєкта, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій. Після оформлення відповідно до чинного законодавства права власності на земельну ділянку виникає спір про право цивільне. Фактично даний спір виник між позивачем та третьою особою, а тому не є публічно-правовим.

Таким чином, у разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 11 листопада

2014 року (справа № 21-493а14), від 09 грудня 2014 року (справа № 21-308а14), від 17.02.2015 року (справа № 21-551а14).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищезазначене, клопотання представника третьої особи про закриття провадження у справі підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.157 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Клопотання представника третьої особизадовольнити.

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ради Вінницького району Вінницької області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, про визнання протиправним і скасування рішення сільської ради та про скасування державного акта на право власності на земельну ділянку в зв`язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Роз`яснити позивачеві, що розгляд таких справздійснюється в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

СУДДЯ: Ю.Ф. Карпінська