Справа № 826/17876/15
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 травня 2016 року № 826/17876/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді - Шулежка В.П., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві до товариства з обмеженою відповідальністю «Планета Кіно» про стягнення штрафу,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Інспекція з питань захисту прав споживачів у м. Києві (далі - позивач, Інспекція) з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Планета Кіно» (далі - відповідач, ТОВ «Планета Кіно») про стягнення штрафу у розмірі 10 000,00 грн.

Згідно із статтею 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України дана адміністративна справа за предметом позову може бути розглянута у порядку скороченого провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що до відповідача було застосовано штрафні санкції, ст. 27 Закону України «Про рекламу», однак ним в добровільному порядку штраф не сплачений, що обумовило позивача звернутися до суду та стягнути вказану суму штрафу в судовому порядку.

Відповідач подав до суду письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що позивачем безпідставно нараховано суму штрафу та не надано жодного доказу на підтвердження недобросовісності опублікованої реклами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

12 листопада 2014 року посадовою особою позивача складено протокол про порушення законодавства про рекламу відносно ТОВ «Планета Кіно», згідно якого останнім розповсюджувалася реклама (VIP-зала кінотеатру «ОСКАР». Оберіть будь-який фільм та час для приватного перегляду. Орендуйте залу для події чи презентації. Найкомфортніші 46 місць столиці.) у журналі «МАХІМ» № 138, жовтень 2014 року, а саме: недобросовісна реклама забороняється в частині перебільшення.

На підставі протоколу від 12.11.2014 відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про рекламу» відповідачу надіслано вимогу від 12.11.2014 № 07-17-06/1873, отриману 19.11.2014, якою повідомлено про призначення до розгляду справи про порушення відповідачем законодавства України про рекламу з проханням надати документи згідно переліку.

23 грудня 2014 року відбувся розгляд справи відносно відповідача, оформлений протоколом засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу, за результатами якого встановлено недотримання відповідачем вимог законодавства України про рекламу, а саме: у рекламі використано безпідставне твердження «Найкомфортніші 46 місць столиці», що перебільшує якість місць у кінотеатрі «Оскар» шляхом використання найвищого ступеню порівняння прикметнику та вирішено внести на розгляд керівництву Інспекції висновки та матеріали справи для прийняття рішення.

Рішенням № 0002 від 26.02.2015, винесеним на підставі матеріалів справи та протоколу засідання від 23.12.2014 за порушення відповідачем ст. 10 Закону України «Про рекламу» на ТОВ «Планета Кіно» накладено штраф у розмірі 10 000,00 грн.

Підставою для звернення позивача з позовом стало несплата відповідачем в добровільному порядку вказаної суми штрафу відповідно до рішення № 0002 від 26.02.2015, отриманого 04.03.2015.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних положень чинного законодавства та встановлених обставин у справі.

За визначенням статті 1 Закону України «Про рекламу» реклама - це інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про рекламу» основними принципами реклами є: законність, точність, достовірність, використання форм та засобів, які не завдають споживачеві реклами шкоди.

Реклама не повинна підривати довіру суспільства до реклами та повинна відповідати принципам добросовісної конкуренції.

Реклама не повинна містити інформації або зображень, які порушують етичні, гуманістичні, моральні норми, нехтують правилами пристойності.

Реклама повинна враховувати особливу чутливість дітей і не завдавати їм шкоди.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про рекламу» недобросовісна реклама забороняється. Відповідальність за недобросовісну рекламу несе винна особа. Рішення щодо визнання реклами недобросовісною приймають державні органи, визначені у статті 26 цього Закону.

У свою чергу стаття 1 Закону України «Про рекламу» визначає недобросовісну рекламу як рекламу, що вводить або може ввести в оману споживачів реклами, завдати шкоди особам, державі чи суспільству внаслідок неточності, недостовірності, двозначності, перебільшення, замовчування, порушення вимог щодо часу, місця і способу розповсюдження.

З наведених норм слідує, що реклама не може містити неточних, недостовірних, двозначних відомостей, як і відомостей про перебільшення.

Дослідивши надані сторонами докази, суд зазначає наступне.

З пояснень відповідача вих. № 122 від 05.12.2014 вбачається, що зазначена реклама стосується VIP-залу кінотеатру «Оскар», в якому встановлені крісла з рухомими частинами, які виготовлені на замовлення та допомагають людині прийняти комфортне положення для перегляду фільму. У залі транслюються фільми на замовлення, допрем'єрні ексклюзивні покази світових фільмів.

Крім того, відповідачем долучено до матеріалів справи копію договору від 17.10.2013 № 17/10-13, укладеного з ФОП ОСОБА_1, предметом якого є поставка крісел на базі механізму Flexa3080 виробництва Італії (три кнопки: одна для сидіння, одна для спинки, одна для загального відкриття; четверта кнопка для виклику офіціанта; в комплекті виготовляється стіл для напоїв) та подвійних диванів на базі механізму Flexa3080 виробництва Італії з аналогічними характеристиками загальною вартістю 606420,00 грн., які виробляються згідно дизайн-проекту, зразок якого наявний у додатку № 1.

Крім того, суд зазначає, що положеннями ст. 27 Закону України «Про рекламу» визначено, що особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

У разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З викладених позивачем у позовній заяві пояснень та наданих до суду доказів вбачається, що рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 26.02.2015 № 0002 прийняте без встановлення вартості реклами, розповсюдженої відповідачем з порушенням вимог ст.10 Закону України «Про рекламу», наслідком чого мало б бути накладення на відповідача штрафних санкцій у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Проте, розмір штрафу в порушення вимог ст. 27 Закону України «Про рекламу» склав 10000,00 грн. замість визначених 5100,00 грн. (300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

В свою чергу, відповідачем долучено до матеріалів справи копію договору № 23-М/04-12 на рекламні послуги від 02.04.2012 з додатками та акти надання послуг, з яких вбачається, що вартість розміщення реклами у журналі МАХІМ українське видання складає 2000,00 грн.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази суд дійшов висновку, що позивачем при визначенні розміру штрафних санкцій застосовано п. 4 ст. 27 Закону України «Про рекламу» шляхом накладення штрафу у розмірі п'ятикратної вартості розповсюдженої реклами, що є порушенням вимог чинного законодавства, оскільки позивачем не зазначено про наявність у нього доказів на підтвердження вартості реклами.

При цьому суд не приймає до уваги твердження відповідача про надання позивачу пояснень вих. 122 від 05.12.2014 через поштову скриньку, яка знаходиться на вході Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження їх отримання позивачем.

Проаналізувавши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що реклама VIP-зала кінотеатру «ОСКАР» не містить ознак порушення ч. 1 ст. 10 Закону України «Про рекламу», зокрема не вводить в оману споживачів реклами та може завдати шкоди особам, державі чи суспільству внаслідок недостовірності, перебільшення.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували ймовірні порушення ТОВ «Планета Кіно» вимог Закону України «Про рекламу», які є належними доказами, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, висновки позивача про порушення відповідачем вимог законодавства про рекламу щодо змісту реклами VIP-зала кінотеатру «ОСКАР» та про невідповідність реклами вимогам статті 10 Закону України «Про рекламу» нормативно та документально не підтверджуються.

Таким чином, рішення від 26.02.2015 № 0002 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши правові норми чинного законодавства та оцінивши наявні докази у справі, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 94, 158-163, 183-2, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко