Справа № 616/239/16-а
Суддя: Нестайко Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

провадження № 2-а/616/8/16
справа № 616/239/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 травня 2016 року Великобурлуцький районний суд Харківської області

в складі головуючого - судді Нестайка Ю.В.

з участю: секретаря судового засідання - Капленко А.В.

позивача ОСОБА_1 , до суду не з`явився

представника позивача Сарняка В.С.

представників відповідача Ситнік Л.П., Орєшкіної Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Великобурлуцькому районі про визнання дій незаконними та зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Великобурлуцькому районі (далі - УПФ) про визнання протиправною відмови у призначенні йому пенсії на пільгових умовах з 17.07.2015р., та зобов`язання призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи з 17.07.2015р. відповідно до ч. 1 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із зменшенням пенсійного віку на 10 років. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який брав безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків, і при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС працював у третій зоні відчуження з 11 червня по 28 червня 1986 року, і якому, незалежно від кількості відпрацьованих днів, пільгова пенсія має бути призначена із зменшенням на 10 років пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач звернувся до УПФ 17.07.2015р. із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 10 років. На вказане звернення позивач отримав відмову.

Представник позивача Сарняк В.С. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та пояснив, що ОСОБА_1 одним з перших був призваний військовим комісаріатом для у часті у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. З 11 по 28 червня 1986 року він кожного дня працював безпосереднього біля аварійного реактора ЧАЕС. Згодом йому видали посвідчення ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2. Після досягнення віку 50 років ОСОБА_1 17.07.2015р. звернувся до УПФ із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ч. 1 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак отримав відмову з посиланням на те, що у позивача не підтверджений статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС. Після надання судового рішення про встановлення факту перебування позивача в зоні відчуження ЧАЕС з 11 по 28 червня 1986 року відповідачем все рівно пенсія не призначена.

Відповідач позов не визнав, надавши письмові заперечення проти позову, в яких посилався на те, що 17.07.2015 р. ОСОБА_1 подав заяву про призначення йому пенсії із зниженням пенсійного віку, однак на той час у нього був не підтверджений статус учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, так як у довідці МО України не відображені дані про виїзд його в зону відчуження. Після надання ним судового рішення з цього питання ОСОБА_1 не подавав заяви про призначення йому пенсії (а.с. 26-28).

Представники відповідача ОСОБА_2 і ОСОБА_3 позов не визнали. Представники відповідача визнали те, що ОСОБА_1 17.07.2015р. звернувся до УПФ із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 10 років, визнали те, що на даний час підтверджено його статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який працював у зоні відчуження в період з моменту аварії до 1 липня 1986 року. При цьому пояснили, що на час звернення із заявою він не надав довідки про дні виїзду в зону відчуження, що стало підставою для відмови у призначенні пенсії. Після підтвердження статусу учасника ліквідації аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 повторно не подав заяву про призначення пенсії, а з 17.07.2015р. призначити пенсію неможливо, оскільки це суперечить встановленому порядку призначення пенсії. Дослідивши надані сторонами докази, суд встановив такі обставини.

17 липня 2015 р. позивач звернувся до УПФ з заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 10 років, в чому йому було відмовлено з посиланням на те, що в архівній довідці галузевого державного архіву МО України в графі «Дні виїзду в зони» проставлена відмітка «не отражены», що було витлумачено як не підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 19).

Згідно даних, наведених у посвідченні позивача серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році категорії 2. Це посвідчення видане 11.03.1993 року, пройшло перереєстрацію, є безстроковим (а.с.6).

На запит ОСОБА_1 департаментом соціального захисту населення Харківської ОДА надано з особової справи позивача копії документів, які посвідчують проходження ним військових зборів з 11.06.1986 року по 01.07.1986 року у складі військової частини НОМЕР_2 . При цьому згідно запису у військовому квитку ОСОБА_1 , він брав участь з 11.06.1986 року по 01.07.1986 року в спеціальних зборах по ліквідації наслідків ЧАЕС, отримавши при цьому дозу випромінювання 25 рентгенів (а.с. 11-14).

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 03.06.1986 року № 6, військова частина НОМЕР_2 з 05.05 1986 року працювала в зоні №3 (а.с.43,44).

Карткою обліку доз радіоактивного випромінювання підтверджується те, що ОСОБА_1 з 11.06.1986 р. по 28.06.1986 р. щоденно отримував дозу радіоактивного випромінювання від 0,9 до 2,0 рентгенів і начальником медичної служби військової частини НОМЕР_2 йому рекомендовано упродовж року не працювати з джерелом випромінювання (а.с. 34,35).

Наведенні докази у їх сукупності безспірно свідчать про те, що ОСОБА_1 з 11.06.1986 року по 28.06.1986 року брав безпосередню участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Також у судовому засіданні був допитаний ОСОБА_4 , який має статус ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, який пояснив, що він був призваний військовим комісаріатом разом з ОСОБА_1 з 10.06.1986 року для участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Вони проживали разом у с. Оране за 30 км від ЧАЕС. ОСОБА_1 служив у пожежній частині і з 11.06.1986 року майже щоденно вони виїздили на роботи до ЧАЕС. ОСОБА_1 виконував роботи з миття стін III і IV реакторів ЧАЕС. ОСОБА_4 13 разів виїздив до ЧАЕС, ОСОБА_1 ще більше.

Рішенням Великобурлуцького районного суду встановлено факт праці та перебування ОСОБА_1 в зоні відчуження №3 Чорнобильської АЕС з 11 червня по 28 червня 1986 року (а.с.7-10).

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку соціального захисту потерпілого населення визначені і закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-ХІІ).

Згідно з ст. 55 Закону № 796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням на 10 років пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема особам, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів .

В контексті зазначеної норми Закону № 796-ХІІ при зверненні ОСОБА_1 із заявою про призначення йому пенсії він мав достатньо доказів про його неодноразові виїзди в зону відчуження №3 Чорнобильської АЕС у період з моменту аварії до 1 липня 1986 року і, поставивши під сумнів статус позивача як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідач безпідставно обмежив його право на призначення пенсії.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що дії УПФ щодо відмови позивачеві у призначенні йому пенсії на пільгових умовах з 17.07.2015р слід визнати протиправними і суд вважає необхідним зобов`язати УПФ призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 17 липня 2015 року відповідно до ч. 1 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який працював у зоні відчуження з 11 по 28 червня 1986 року.

Керуючись ст.ст. 6-11,71,158-163 КАС України, суд

п о с та н о в и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України у Великобурлуцькому районі Харківської області у призначенні пенсії ОСОБА_1 з 17 липня 2015 року на пільгових умовах відповідно до ч. 1 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України у Великобурлуцькому районі Харківської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 17 липня 2015 року відповідно до ч. 1 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який працював у зоні відчуження з 11 червня по 28 червня 1986 року.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Великобурлуцький районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складений 5 червня 2016 року.

Суддя Ю.В. Нестайко