Справа № 817/444/16
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2016 р.Р і в н еСправа №817/444/16

Рівненський окружний адміністративний суд у колегіальному складі: головуючого судді Гломба Ю.О., суддів Жуковської Л.А. Сала А.Б. , за участю секретаря судового засідання Маринич В.М., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибула,

відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доДержавної служби інтелектуальної власності України
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України (далі - ДСІВ України) про визнання протиправним та скасування рішення від 11.02.2016 про відмову у реєстрації знака для товарів і послуг "Степан Бандера" за заявкою №m2014 14466 (дата подання заявки 13.10.2014), зобов`язання зареєструвати знак для товарів і послуг "Степан Бандера" відносно товарів 30-го класу за МКТП за заявкою №m2014 14466.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було подано заявку про реєстрацію словесного позначення "Степан Бандера", як знака для товарів і послуг щодо товарів 30-го класу Міжнародного класифікатора для товарів і послуг. За наслідками кваліфікаційної експертизи Державним підприємством Український інститут промислової власності (далі ДП «УІПВ») надано висновок, що заявлене позначення не відповідає умовам правової охорони, оскільки суперечить публічному порядку в силу вимог п.1 ст.5 Закону України Про охорону прав на знаки для товарів і послуг від 15.12.1993 №3689-ХІІ (далі Закон №3689-ХІІ). Вказаний висновок затверджено рішенням відповідача та відмовлено в реєстрації знака для товарів і послуг за поданою позивачем заявкою. Позивач з таким рішенням відповідача та покладеними в основу висновку експертизи твердженнями не погоджується, та вважає їх безпідставними і необґрунтованими. Зазначає, що заявлене словесне позначення планувалося використовувати як знак для товарів - цукерок, без будь-якого спотворення імені даної історичної постаті. На думку позивача, таке відтворення словесного позначення "Степан Бандера" не суперечить публічному порядку.

Представник позивача у судове засідання не прибула, у поданій суду заяві просила розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях, у яких зазначає, що доводи позивача не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства. Зокрема, посилається на ту обставину, що усі дії з приводу проведення кваліфікаційної експертизи здійснювалися не відповідачем, а ДП «УІПВ», тому відповідач виконував суто технічну процедуру щодо затвердження такого висновку та не аналізував його по суті. Таким чином, відповідач вважає, що при прийнятті оспорюваного рішення діяв згідно з чинним законодавством та жодним іншим чином діяти не міг. Крім того, відповідач вказує, що використання словесного позначення "Степан Бандера" в якості маркування товарів здатне спотворити та знівелювати суспільне значення історичної постаті, яка є гордістю України, а тому суперечить публічному порядку в розумінні п.1 ст.5 Закону №3689-ХІІ.

У судове засідання представник відповідача не прибув, у поданих запереченнях просив розглянути справу за його відсутності.

Судом не визнавалася обов'язковою участь сторін у судовому засіданні. За таких обставин, з урахуванням вимог ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 та ч.4 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе вирішити спір без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, та без здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх наявними у справі доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 13.10.2014 ОСОБА_1 звернувся до ДСІВ України із заявкою №m2014 14466 про реєстрацію словесного позначення "Степан Бандера" для отримання правової охорони на нього у якості знака для товарів і послуг щодо товарів 30-го класу Міжнародного класифікатора для товарів і послуг, перелік яких наведено у відповідному додатку (а.а.с.98-74).

25.03.2015 ДП «УІПВ», патентному повіреному позивача ОСОБА_2, надано висновок №8536/3 формальної експертизи заявки на знак для товарів і послуг, за результатами якої встановлено, що заявка відповідає вимогам ст.7 Закону №3689-ХІІ, та зазначено, що у разі ненадходження до ДП «УІПВ» зауважень у місячний строк від дати одержання висновку, такий висновок буде вважатися узгодженим (а.а.с.66-67).

15.12.2015 ДП «УІПВ» направило патентному повіреному повідомлення за №41646/3 про можливу відмову у реєстрації знака відносно усього переліку товарів на підставі п.1 ст.5 Закону №3689-ХІІ у зв'язку з тим, що заявлене словесне позначення є таким, яке суперечить публічному порядку, оскільки відтворює ім'я та прізвище відомої в Україні особи, видатного українського політичного діяча, ідеолога і теоретика українського націоналістичного руху XX століття (а.а.с.63-64).

22.01.2016 позивач надав мотивовану відповідь на вказане повідомлення з доводами на користь реєстрації знаку (а.а.с.47-62), у якому просив продовжити експертизу заявки та надати правову охорону позначенню «Степан Бандера» відносно наступного переліку товарів 30-го класу: арахісові кондитерські вироби; батончики злакові; вафлі; галетне печиво / печиво; жуйки [жуйні гумки]; кава; какао; какао з молоком; карамелі [цукерки]; карамельки- таблетки [кондитерські вироби]; кондитерські вироби / кондитерські вироби з цукром; кукурудзяні баранці; ласощі для прикрашання новорічних ялинок; локричні кондитерські вироби; льодяники [смоктунці]; марципани; мед; мигдальне печиво; мигдальні кондитерські вироби; муси десертні [кондитерські вироби]; муси шоколадні; мятні цукерки; палички локричні [кондитерські вироби]; плачинди; помадки [кондитерські вироби]; праліне; пряники; пудинги; солодове сухе печиво; сухарі; сухе печиво; тістечка торти; тістечка маленькі; тонке сухе печиво [крекер]; торти, пироги з фруктами; фруктові желе [кондитерські вироби]; халва; цукерки; шоколад.

11.02.2016 ДП «УІПВ» наданий висновок №1961 про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи на підставі п.1 ст.5 Закону №3689-ХІІ у зв'язку з тим, що заявлене словесне позначення є таким, яке суперечить публічному порядку, оскільки відтворює ім'я та прізвище відомої в Україні особи, видатного українського політичного діяча, ідеолога і теоретика українського націоналістичного руху XX століття, який затверджений ДСІВ України та набув статусу рішення про відмову в реєстрації знака за заявкою від 13.10.2014 №m2014 14466 (а.с.45).

Надаючи правову оцінку спірному рішенню, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у зв'язку з набуттям і здійсненням права власності на знаки для товарів і послуг в Україні регулює Закон №3689-ХІІ.

Відповідно до п.1 ст.2 Закону №3689-ХІІ, установа (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності) забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони прав на знаки для товарів і послуг, для чого, зокрема, організовує приймання заявок, проведення їх експертизи, приймає рішення щодо них, видає свідоцтва на знаки для товарів і послуг, забезпечує їх державну реєстрацію.

В силу вимог п.1 Положення про Державну службу інтелектуальної власності України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2014 №658 (далі Положення №658), центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямована на забезпечення та реалізацію державної політики у сфері інтелектуальної власності є ДСІВ України.

Відповідно до положень ст.7 Закону №3689-XII, особа, яка бажає одержати свідоцтво, подає до Установи заявку (ч.1), яка складається українською мовою і повинна містити: заяву про реєстрацію знака; зображення позначення, що заявляється; перелік товарів і послуг, для яких заявник просить зареєструвати знак, згрупованих за МКТП (ч.4).

Пунктом 4 Положення №658 передбачено, що ДСІВ України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, організовує в установленому порядку експертизу заявок на обєкти права інтелектуальної власності, видає патенти/свідоцтва на обєкти права інтелектуальної власності, здійснює державну реєстрацію та ведення обліку об'єктів права інтелектуальної власності, проводить реєстрацію договорів про передачу прав на об'єкти права інтелектуальної власності, що охороняються на території України, ліцензійних договорів, визначає уповноважені заклади експертизи та доручає їм проведення експертизи заявок.

За змістом абз.13 ст.1 Закону №3689-XII, закладом експертизи є уповноважений Установою державний заклад (підприємство, організація) для розгляду і проведення експертизи заявок.

Частиною 1 статті 10 Закону №3689-XII встановлено, що експертиза заявки має статус науково-технічної експертизи, складається з формальної експертизи та кваліфікаційної експертизи (експертизи по суті) і проводиться закладом експертизи відповідно до цього Закону та правил, установлених на його основі центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності.

В свою чергу, відповідно до ч.15 ст.10 Закону №3689-XII, під час кваліфікаційної експертизи перевіряється відповідність заявленого позначення умовам надання правової охорони, визначеним цим Законом. При цьому використовуються інформаційна база закладу експертизи, в тому числі матеріали заявки, а також довідково-пошуковий апарат та відповідні офіційні видання.

Згідно з ч.16 ст.10 Закону №3689-XII, якщо є підстави вважати, що заявлене позначення не відповідає умовам надання правової охорони повністю або частково, то заклад експертизи надсилає заявнику про це обґрунтований попередній висновок з пропозицією надати мотивовану відповідь на користь реєстрації знака. Відповідь заявника надається у строк, встановлений пунктом 6 цієї статті для додаткових матеріалів, та береться до уваги під час підготовки висновку експертизи за заявкою.

Частиною 3 статті 10 Закону №3689-XII передбачено, що кінцеві результати експертизи заявки, що не вважається відкликаною або не відкликана, відображаються в обґрунтованому висновку експертизи за заявкою, що набирає чинності після затвердження його Установою. На підставі такого висновку Установа приймає рішення про реєстрацію знака для всіх зазначених у заявці товарів і послуг або про відмову в реєстрації знака для всіх зазначених у заявці товарів і послуг, або про реєстрацію знака щодо частини зазначених у заявці товарів і послуг та відмову в реєстрації знака для іншої частини зазначених у заявці товарів і послуг. Рішення Установи надсилається заявнику.

При цьому, частиною 1 статті 5 Закону №3689-XII визначено, що правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі, вимогам Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом.

Пунктом 4.3 Правил складання і подання заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджених наказом Державного патентного відомства України від 28.07.1995 №116, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.08.1995 за №276/812 (надалі Правила №116), встановлено, що задачею експертизи заявки по суті позначення, заявленого на реєстрацію як знак, відповідно до п.7 ст.10 Закону №3689-XII, є перевірка позначення на відповідність умовам надання правової охорони. Експертиза заявки по суті складається з:

- перевірки позначення щодо наявності підстав для відмови у наданні правової охорони відповідно до п.1 ст.5 та п.п.1, 2 ст.6 Закону №3689-XII;

- перевірки позначення щодо наявності підстав для відмови у наданні правової охорони, зазначених у п.п.3, 4 ст.6 Закону №3689-XII.

За змістом п.4.3 Правил №116, під час перевірки позначення, заявленого на реєстрацію як знак, щодо наявності підстав для відмови у наданні правової охорони, відповідно до п.1 ст.5 Закону №3689-XII, встановлюється саме таке чи не належить заявлений знак до позначень порнографічного характеру, чи не містить антидержавних, расистських лозунгів, емблем та найменувань екстремістських організацій, нецензурних слів та виразів тощо (пп.4.3.1.1). Якщо заявлене позначення або хоча б один з його елементів відноситься до позначень, зазначених в абзаці 1 цього пункту, подальший розгляд заявки припиняється і заявнику надсилається рішення про відхилення заявки (пп.4.3.1.2).

Отже, саме по собі відтворення імені та прізвища будь-якої відомої в Україні особи, як словесного позначення в якості знака для товарів і послуг ще не свідчить про порушення заявником у такий спосіб публічного порядку. Разом з тим, зазначене порушення матиме місце тоді, коли використання такого словесного позначення як знака для товарів і послуг відбувається шляхом його спотворення чи невірного розуміння наприклад, внаслідок використання позначень порнографічного характеру, антидержавних, расистських лозунгів, емблем та найменувань екстремістських організацій, нецензурних слів та виразів тощо.

У висновку експертизи від 11.02.2016 №1961 ДП «УІПВ» зазначає, що ОСОБА_3 є видатним українським політичним діячем, ідеологом і теоретиком українського націоналістичного руху XX століття, якому за незламність духу у відстоюванні національної ідеї, виявлені героїзму і самопожертву у боротьбі за незалежну Українську державу, та як провідникові Організації українських націоналістів, Указом Президента України від 20.01.2010 №46/2010, посмертно присвоєно звання Герой України з удостоєнням ордена Держави, а тому використання заявленого позначення «Степан Бандера», як знака для товарів і послуг може образити патріотичні почуття та викликати обурення членів суспільства.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що заявлене позивачем словесне позначення "Степан Бандера" планувалося використовувати як знак для товарів за переліком, серед яких переважно продукти харчування, зокрема, цукерки. Так, заявником до свого листа від 22.01.2015 додано зображення пакування сувенірного набору цукерок «Степан Бандера» серії «Видатні люди України», яке на зовнішній стороні містить зображення даної історичної постаті (а.с.62).

Суд погоджується із висловлюванням позивача, що подібні до заявленого позначення «Степан Бандера» не містять жодних відомостей про історичну постать та її вклад в історію України, не мають просвітницької функції, та здебільшого використовуються для маркування алкогольних напоїв, що створює у свідомості споживача стійку негативну асоціацію воїнів-націоналістів із алкоголізмом. Така асоціація є обурливою з погляду як історичної справедливості, так і виховної, просвітницької функції позначень, адже кожен поважаючий себе українець повинен знати свою історію та пишатись нею і своєю державою, зокрема і героями української повстанської армії.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що норми Закону №3689-XII не містять визначення принципу моралі та гуманності, однак саму сутність суспільної моралі визначено положеннями Закону України Про захист суспільної моралі від 20.11.2003 №1296-ІV, відповідно до яких, суспільна мораль це система етичних норм, правил поведінки, що склалися у суспільстві на основі традиційних духовних і культурних цінностей, уявлень про добро, честь, гідність, громадський обов'язок, совість, справедливість. Водночас, стаття 2 цього Закону регламентує чіткий перелік заборон стосовно виробництва та реалізації продукції, зокрема, забороняються виробництво та розповсюдження продукції, яка Забороняються виробництво та розповсюдження продукції, яка пропагує війну, національну та релігійну ворожнечу, зміну шляхом насильства конституційного ладу або територіальної цілісності України; пропагує фашизм та неофашизм; принижує або ображає націю чи особистість за національною ознакою; пропагує бузувірство, блюзнірство, неповагу до національних і релігійних святинь; принижує особистість, є проявом знущання з приводу фізичних вад (каліцтва), з душевнохворих, літніх людей; пропагує невігластво, неповагу до батьків; пропагує наркоманію, токсикоманію, алкоголізм, тютюнопаління та інші шкідливі звички.

Принцип гуманності як принцип людяності, почуття любові до людей, поваги до їх гідності проголошений ООН в Загальній декларації прав людини та прийнятій Радою Європи Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Важливою і визначальною, з позиції відповідного розвитку національного законодавства, є конструкція з трьох статей основного закону, кожна з яких розкриває певний аспект втілення ідеї гуманності на рівні позитивного права. Стаття 3 Конституції України може розглядатися як така, що формує принцип гуманізму відносно життя суспільства та діяльності держави: людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Стаття 28 вказує на повязане з цим принципом невідчужуване та непохитне субєктивне право кожної людини: ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, маючи на увазі неможливість будь-якого виправдання дії проти людської гідності. Нарешті стаття 68 встановлює відносно всіх субєктів право позитивне зобовязання, яке доповнює та обмежує вимогу дотримуватися приписів гуманності взагалі: кожен зобов'язаний... не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Як можна побачити з наведених положень основного закону гідність людини є тим стрижневим феноменом, навколо якого вибудовується розуміння гуманного відношення до людської особи та її гідності.

Відтак, враховуючи тлумачення та законодавчо визначену сутність понять моралі та гуманності, відтворення позивачем імені та прізвища названої особи жодним чином не призводить до його спотворення чи невірного розуміння, не применшує та не завдає негативного впливу йому та його вкладу в розвиток України, а також не належить до позначень порнографічного характеру, не містить антидержавних, расистських лозунгів, емблем та найменувань екстремістських організацій, нецензурних слів і виразів тощо, а відтак, не суперечить публічному порядку та принципу моралі та гуманності в розумінні п.1 ст.5 Закону №3689-XII.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що оспорюване рішення відповідача від 11.02.2016 про відмову в реєстрації знака для товарів і послуг за заявкою від 13.10.2014 №m2014 14466 суперечить критеріям правомірності та підлягає скасуванню.

При цьому, не бере до уваги посилання відповідача, що на виконання ДСІВ України технічної функції прийняття рішення на підставі висновку експертизи, оскільки, як зазначалося судом раніше, ДСІВ України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, організовує в установленому порядку експертизу заявок на обєкти права інтелектуальної власності, видає патенти/свідоцтва на обєкти права інтелектуальної власності. Такий обов'язок узгоджується і зі ст.10 Закону №3689-XII, адже відповідач затверджує цей висновок, а відтак несе відповідальність за своє рішення, а тому для повного захисту порушеного субєктивного права ОСОБА_1, якому неправомірно відмовлено в реєстрації знака «Степан Бандера», суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача продовжити діловодство за заявкою №m2014 14466 (дата подання заявки 13.10.2014).

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач не довів правомірності оспорюваного рішення, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак, адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, суд присуджує на користь позивача понесені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної служби інтелектуальної власності України від 11.02.2016 про відмову ОСОБА_1 у реєстрації словесного позначення "Степан Бандера", як знака для товарів і послуг, поданого 13.10.2014 за заявкою №m2014 14466.

Зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України продовжити діловодство за заявкою №m2014 14466, поданою 13.10.2014 ОСОБА_1 для реєстрації словесного позначення "Степан Бандера", як знака для товарів і послуг.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної служби інтелектуальної власності України судовий збір в сумі 1102,40грн. (одна тисяча сто дві гривні сорок копійок).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий cуддя Гломб Ю.О.

Судді Жуковська Л.А.

ОСОБА_4