Справа № 308/3555/16-а
Суддя: Микуляк П. П.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/3555/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Микуляк П.П.

при секретарі - Остич Л.В.

за участю позивачки ОСОБА_1 та її представника - адвоката Савчук О.В.

представників відповідача - Ужгородського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області Радь О.І., Довганич А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Ужгородського райвідділу ГУ ДМС України в Закарпатській області, в особі начальника Томанюка Олега Степановича, про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою мотивуючи її тим, що постановою начальника Ужгородського РВ ГУ ДМС в Закарпатській області Томенюк О.С. від 29.01.2016 року №026909 її притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.205 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Не погоджуючись із зазначеною постановою, 08.02.2016 року вона в порядку ст.288 КУпАП звернулась до начальника ГУДМС України в Закарпатській області Михайлишин І.В. зі скаргою на цю постанову. Рішенням №2092/16 від 18.02.2016 року у задоволенні її скарги було відмовлено.

Позивачка вважає постанову про накладення адміністративного стягнення від 29.01.2016 року такою, що не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню. Викладені в постанові обставини щодо начебто невжиття нею заходів для належного оформлення документів щодо перебування на території України гр.Росії ОСОБА_2, якого вона запросила в Україну та надала йому жилу площу не відповідають дійсності.

Так, 08 січня 1977 p. вона (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) уклала шлюб з уродженцем с.Петрівка Благовєщенського району Башкірської АРСР ОСОБА_2. Після укладення шлюбу вона взяла прізвище ОСОБА_1.

До укладення шлюбу, 20 грудня 1976 р., її майбутній чоловік отримав паспорт серії НОМЕР_2 громадянина СРСР у Джизацькому відділі внутрішніх справ Джізацької області Узбецької РСР. Але у травні 1996 року він змінив громадянство на російське, про що свідчить в паспорті громадянина СРСР печатка і штемпель посольства Росії в Узбекистані за номером 35 від 29.05.1996 р.

Після повернення в Україну ОСОБА_2 звернувся у відділ внутрішніх справ м.Ужгород із письмовою заявою про надання йому прописки на житловій площі у своєї дружини в АДРЕСА_1. Ця заява зареєстрована у Худлівській сільській раді 05.08.1996 року з печаткою ради та підписом колишнього голови ради Манцулича.

Реєстрацію ОСОБА_2 не надали, але видали «Тимчасову посвідку на постійне проживання». На підставі цієї посвідки державною податковою адміністрацією в Ужгородському районі ОСОБА_2 було надано ідентифікаційний номер громадянина України НОМЕР_1. При цьому, про відповідальність особи у разі не продовження строку дії тимчасової посвідки ні ОСОБА_2, ні її - дружину ОСОБА_1 попереджено не було.

За сімейних обставин, 10 грудня 1998 р. між ними шлюб було розірвано, але і по цей час вони живуть разом за вказаною вище адресою, вони виростили двох дітей і проживають, як подружжя, вже 39 років.

Отримавши довідку Худлівської сільської ради №87 від 18.01.2016 р. про те, що «гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3., з 1996 року проживає за адресою АДРЕСА_2», вони - подружжя ОСОБА_1 зі всіма необхідними документами звернулись до Ужгородського РВ ГУ ДМС в Закарпатській області з метою отримання ОСОБА_2 громадянства України та в подальшому оформлення пенсію. Але, замість надання допомоги в оформленні громадянства України громадянину похилого віку, працівником Ужгородського РВ ГУДМС в Закарпатській області на особистому прийомі, а потім по телефону особі, яка надає їм правову допомогу (адвокату), було заявлено, що громадянство України ОСОБА_2 отримає тільки після сплати штрафу за адміністративне правопорушення. 28.01.2016 р. працівником ДМС було складено протокол про адміністративне правопорушення, а 29.01.2016 року винесено постанову.

В оскаржуваній постанові міститься посилання про порушення нею п.3 ст.3 та п.1.2 ст.17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», якими передбачено «іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та Законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави» та «іноземцю або особі без громадянства, яка на законних підставах перебуває на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав). Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства те приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України».

ОСОБА_3 зазначає, що зазначені норми не можуть поширюватись на неї, оскільки такі стосуються іноземців або осіб без громадянства, а вона є громадянкою України. Вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 раніше подавали документи про надання йому громадянства України, але у зв'язку з не урегулюванням на той час порядку отримання громадянства України, працівники ДМС (у той час відділу громадянства і реєстрації фізичних осіб Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області) відокремились притягненням їх до адміністративної відповідальності.

Позивачка просить прийняти до уваги, що вона згідно оскаржуваної постанови була притягнута до адміністративної відповідальності за невжиття заходів для належного оформлення документів щодо перебування на території України гр. Росії ОСОБА_2, якого вона запросила в Україну та надала йому житлову площу. Проте, на час їх з ОСОБА_2 повернення в 1996 році в Україну, статтею 205 КУпАП (в редакції, яка діяла у 1996 році) була передбачена відповідальність у разі «Невжиття громадянами, які запросили в СРСР іноземних громадян і осіб без громадянства в приватних справах і надали їм жилу площу, заходів до забезпечення у встановленому порядку їх своєчасної реєстрації, прописки або виписки».

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Савчук О.В. просили суд поновити строк звернення до суду, оскільки такий пропущено з поважних причин, визнати протиправними дії начальника Ужгородського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, яким ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.205 КУпАП, та скасувати постанову про адміністративне стягнення від 29 січня 2016 р. №026909.

Представники відповідача - Ужгородського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області Радь О.І. та Довганич А.І. в судовому засіданні позовної заяви не визнали, вважають їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення з підстав зазначених в письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, приходить до наступного висновку:

28 січня 2016 року головним спеціалістом Ужгородського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області Довганич А.І. було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, з якого слідує, що остання не вжила заходів для оформлення належним чином документів гр. Росії ОСОБА_2, якого запросила в Україну та надала йому житлову площу, чим порушила вимоги п.3 ст.3 та п.1.2 ст.17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

На підставі зазначеного протоколу та інших матеріалів адміністративної справи 29.01.2016 року начальником Ужгородського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області Томенюк О.С. було винесено постанову №026909, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.205 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,0 грн.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Позивачка ОСОБА_1 в своїх поясненнях викладених у в позовній заяві та наданих в судовому засіданні, заперечує факт вчинення нею правопорушення, передбаченого ст.205 КУпАП, вважає, що вона не може бути суб'єктом порушень вимог п.3 ст.3 та п.1.2 ст.17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», оскільки такі стосуються іноземців або осіб без громадянства. Позивачка зазначає, що у 1996 році вона була законною дружиною ОСОБА_2 і вони повернулись в Україну на законних на той час підставах.

Суд з такою позицією позивачки та її представника погодитись не може. Статтею 205 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за невжиття громадянами, які запросили в Україну іноземців і осіб без громадянства в приватних справах і надали їм жилу площу, заходів до забезпечення у встановленому порядку їх своєчасної реєстрації.

Об'єктивна сторона даного правопорушення, передбаченого коментованою статтею, полягає у невжитті громадянами, які запросили в Україну іноземців і осіб без громадянства в приватних справах і надали їм жилу площу, заходів щодо забезпечення у встановленому порядку їх своєчасної реєстрації. Фізичні особи, які приймають іноземців та осіб без громадянства, забезпечують своєчасне роз'яснення їм прав, свобод і обов'язків, передбачених законодавством України, ведуть відповідний облік цих осіб, а також несуть відповідальність за своєчасне оформлення документів на право їх перебування в Україні, пересування по території країни і виїзд з України після закінчення визначеного терміну їх перебування.

Продовження терміну перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, які прибули на тривале перебування, здійснюється органами міграційної служби у порядку, встановленому законодавством України. Відповідні документи оформляються на підставі письмових звернень іноземця та особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніше ніж за 3 робочих дні до закінчення дії реєстрації.

Суб'єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини, як у формі умислу, так і у формі необережності. Суб'єктами правопорушення можуть бути громадянами, які запросили в Україну іноземців і осіб без громадянства в приватних справах і надали їм жилу площу.

Як вбачається з досліджених матеріалів справи, 05 січня 2016 року працівниками Ужгородського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області у ході проведення заходів та спільних відпрацювань щодо виявлення іноземців, які незаконно перебувають в Україні, було виявлено, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканець АДРЕСА_1, вже тривалий час незаконно проживає в Україні, а саме з посвідкою на тимчасове проживання в Україні термін дії якої закінчився 2006 року. Відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 203 КУпАП та за результатом розгляду адміністративної справи його притягнуто до адміністративної відповідальності.

У своїх поясненнях, що містяться в протоколі, ОСОБА_2 зазначив, що прибув в Україну на запрошення ОСОБА_1 і з того часу він постійно проживає за вищевказаною адресою. Посвідка на тимчасове проживання в Україні закінчилась у 2006 році.

Судом встановлено, що 08 січня 1977 p. між гр.Росії ОСОБА_2, уродженцем с.Петрівка Благовєщенського району Башкірської АРСР, та гр.України ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) було уклала шлюб, який зареєстровано в Середнянській селищній раді Ужгородського району Закарпатської області.

В 1996 році подружжя ОСОБА_1 повернулись на постійне місце проживання на територію України. За згодою дружини ОСОБА_2 поселився за місцем її проживання за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Худлівської сільської ради від 05.08.1996 року. Реєстрація місця проживання ОСОБА_2 за вказаною адресою здійснена не була, але йому, як іноземцю, було видано «Тимчасову посвідку на постійне проживання».

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 11.02.1999 року шлюбу між подружжям ОСОБА_1 було розірвано 10 грудня 1998 року. Після розлучення ОСОБА_2 залишився проживати в будинку, за місцем проживання колишньої дружини ОСОБА_1 без реєстрації, де проживає і на теперішній час. Строк дії його тимчасової посвідки на постійне проживання в Україні закінчився 03.07.2006 року.

Як слідує з пояснень ОСОБА_1, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення від 28.01.22016 року, остання пояснила, що запросила до себе громадянина Російської Федерації ОСОБА_2 та надала йому житлову площу, не оформивши йому належним чином документи на проживання в Україні у зв'язку з відсутністю коштів та не маючи всіх його документів.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення від 28.01.2016 року ОСОБА_4. будь-яких заперечень по суті правопорушення не висловила.

Тобто, ОСОБА_1 визнала свою вину і усвідомлювала, що як приймаюча сторона, яка запросила іноземця та надала йому житлову площу, була зобов'язана вжити відповідні заходи для реєстрації цієї особи на території України, однак ухилялася від дотримання вимог законодавства щодо оформлення законності перебування свого співмешканця гр.Російської Федерації ОСОБА_2 в Україні через відсутність коштів та необхідних документів.

Факт перебування ОСОБА_1 в період з 08.01.1977 року по 10.12.1998 року в зареєстрованому з ОСОБА_2 шлюбі, а також факт проживання однією сім'єю з останнім в період з грудня 1998 року по теперішній час не звільняє ОСОБА_1, як приймаючу сторону, від обов'язку щодо вжиття заходів визначених ст.205 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що в начальника Ужгородського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області Томенюк О.С. було достатньо підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.205 КУпАП.

Посилання позивачки та її представника в судовому засіданні про порушення начальником Ужгородського РВ ГУ ДМС України в Закарпатської області при винесенні оскаржуваної постанови вимог ст. 283 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженої наказом МВС від 28.08.2013 № 825 не знайшли свого підтвердження.

Разом з тим, суд вважає, що відповідачем при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не були враховані всі обставини, які мають значення при визначенні виду та розміру адміністративного стягнення.

Статтею 33 КУпАП визначено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

На підставі вищезазначеного, враховуючи характер та ступінь вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, обставини справи, особу порушниці, яка є пенсіонеркою, отримує мінімальну пенсію, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, суд приходить до висновку, що постанову начальника Ужгородського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області Томенюк О.С. про накладення адміністративного стягнення №026909 від 29.01.2016 року відносно ОСОБА_1 слід скасувати та на підставі ст.22 КУпАП звільнити її від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.205 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а справу провадженням закрити.

У відповідності до ст.102 КАС України суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовною заявою, оскільки такий останньою пропущено з поважних причин.

Керуючись ст.ст.22, 33, 205, 251, 280, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 2, 17, 18, 71, 102, 158, 160, 163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову начальника Ужгородського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області Томенюк О.С. про накладення адміністративного стягнення №026909 від 29.01.2016 року відносно ОСОБА_1 за ст.205 КУпАП - скасувати.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.205 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а справу провадженням закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Микуляк П.П.