Справа № 1023/378/12
Суддя: Малишенко Т. О.
Дата ухвалення: 2012-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №1023/378/12

Провадження №2-а/1023/631/12

14 березня 2012 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючого Малишенко Т.О., при секретарі Прокопенко P.O., сторони не явилися.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління ДАІ ГУ МВС України в м. Києві, третя особа інспектор дорожньо-патрульної служби ВДАІ з обслуговування адміністративної території Деснянського району та АП підпорядкованого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві - про визнання неправомірним дій суб,єкта владних повноважень та скасування постанови по адміністративній справі,

встановив:

Позивач звернувся до Славутицького міського суду з адміністративним позовом, у якому просить визнати неправомірним рішення суб,єкта владних повноважень та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення. У позовній заяві посилається на те, що відповідно до постанови серії АА 1 № 226279 від 15 лютого 2012 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і на нього інспектором ДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території Деснянського району та АП підпорядкованого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві старшиною міліції ОСОБА_2 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень. Дана постанова була ним отримана поштою листом 21 лютого 2012 року Я вважаю дане рішення необґрунтованим та таким, що підлягає до скасування з наступних підстав. 15 лютого 2012 року він керуючи транспортним засобом марки «Фольксваген Мультівен» державний номерний знак НОМЕР_1, належним на праві власності ОСОБА_3, рухався по Броварському проспекту у м. Києві зі швидкістю не більше 70 кілометрів на годину. Біля 11 годин 58 хвилин він був зупинений працівником ДАІ, котрим до нього було заявлено претензії з приводу того, що він начебто порушив вимоги п.12.4 Правил дорожнього руху, оскільки він рухався на автомобілі зі швидкістю 84 кілометрів на годину, що було зафіксоване за допомогою прибору «Візир». Коля він запитав, чи є відповідна фіксація порушення ним ПДР та попросив показати йому фото або відеофіксацію, і документи на технічний Пристрій «Візір», що дозволяють його використання /сертифікат та акт повірки/ працівник ДАІ відповів йому, що всі документи він направить для розгляду даного порушення за містом його проживання. Незважаючи на його категоричні заперечення вчинення ним порушення ПДР на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АА 1 № 590182 за ч.1 ст.122 КУпАП. В протоколі він відобразив свої заперечення та вказав, що не згоден з складеним на нього протоколом, так як він не вчиняв інкримінованого йому в провину правопорушення. На місці зупинки йому працівником ДАІ йому було вручено тільки копію протоколу про адміністративне правопорушення. Постанову в справі про адміністративне правопорушення, за якою на нього було накладено адміністративне стягнення, йому ніхто не вручав і вперше він її побачив тільки 21 лютого 2012 року після отримання її поштою. У змісті постанови вказано, що примірник даної постанови він начебто отримав 15.02.2012 року і від його імені зроблено підпис. Але на місті пригоди, що відбулася 15.02.2012 року в м. Києві на Броварському проспекті працівниками ДАІ йому дана постанова не вручалася і підпис про її отримання стоїть не його, в чому можна засвідчитися при зрівнянні його підпису на протоколі та підпису на постанов Відсутність порушення ним швидкості руху та його фіксації підтверджується і змістом самого протоколу , в якому відсутні будь-які посилання на наявність свідків, які б могли підтвердити проведення технічної фото або відео фіксації швидкості руху його автомобіля. Не було направлено на його адресу і фото - відеофіксації вчинення ним правопорушення. Всупереч вимог ст.285 КУпАП копія постанови в справі про адміністративне правопорушення не була вручена йому особисто та не направлена поштою на його адресу протягом трьох днів з моменту її прийняття. У змісті постанови вказано, що її копія начебто направлена рекомендованим листом за вих. № 217 від 17.02.2012року. Але як свідчить поштовий штемпель на конверті, в якому він отримав копію постанови, лист був відправлений з м. Києва тільки 19.02.2012 року, тобто поза межами встановленого законом строку. Підтвердженням даного порушення є і суперечливість змісту постанови, в якій вказується, що він начебто отримав її копію особисто 15.02.2012 року і в той же час йому додатково рекомендованим листом її направлено 17.02.2012 року, хоча отримана вона була ним листом 21.02.2012 року. Вищенаведені обставини та зміст протоколу і постанови у справі про адміністративне правопорушення свідчать про відсутність доказів наявності в його діях порушень Правил дорожнього руху та безпідставність застосування до нього адміністративного стягнення. Тому з метою захисту своїх порушених інтересів він змушений звернутися до суду з даною позовною заявою про оскарження дій посадової особи та скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Враховуючи те, що вперше постанова в справі про адміністративне правопорушення була ним отримана тільки 21 лютого 2012 року, він вважає, що в нього є достатньо підстав просити суд поновити йому строк для її оскарження. За таких обставин просив визнати неправомірним рішення інспектора ДАІ про притягнення його до адміністративної відповідальності, скасувати постанову і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу правопорушення.

На розгляд справи позивач не явився, подав заяву про проведення слухання справи без його участі, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач та третя особа про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не явилися. Клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. Заперечень проти позову не подано. За таких обставин справу розглянуто при наявних матеріалах у відсутності відповідача і третьої особи.

Вивчивши матеріали даної справи, оглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно позивача, надавши належну оцінку дослідженим доказам, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно до ст.245 КпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний, зокрема, з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до постанови серії АА1 № 226279 від 15.02.2012 року ОСОБА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Із змісту постанови вбачається, що 15.02.2012 року в 11 годин 58 хвилин ОСОБА_4, керував автомобілем марки „Фольксваген Мультівен» державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Києві по пр-ту Броварському зі швидкістю 84 км/годину при обмеженні швидкості 60 км/годину, перевищив встановлену швидкість на 24 км/годину, чим порушив п. 12.4 ПДР України , скоїв адміністративне правопорушення , передбачене ч.1 ст. 122 КУ пАП.

Ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.251 цього Кодексу, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Доказами в адміністративному судочинстві згідно ст.69 КАСУ є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, відсутні докази на підтвердження того, що останній перевищив швидкість на 24 км/годину, факт скоєння правопорушення вказано, що зафіксовано вимірювальним приладом «Візір» №0812445, проте до постанови, дані докази не долучені. Згідно пояснень позивача у протоколі про адміністративне правопорушення він не згоден зі змістом протоколу і не порушував ПДР, на час розгляду справи в суді відповідачем це твердження позивача не спростовано, доказів на підтвердження викладених у постанові обставин не надано. За таких обставин суд прийшов до висновку, що докази вини позивача у вчиненні інкримінованого йому порушення відсутні і оскаржувана постанова не може вважатися правомірною і підлягає скасуванню. Крім того у змісті постанови вказано, що її копія начебто направлена рекомендованим листом за вих. № 217 від 17.02.2012року, але як свідчить поштовий штемпель на конверті, в якому позивач - ОСОБА_1Л, отримав копію постанови, лист був відправлений з м. Києва тільки 19.02.2012 року, тобто поза межами встановленого законом строку. Підтвердженням даного порушення є і суперечливість змісту постанови, в якій вказується, що ОСОБА_1, начебто отримав її копію особисто 15.02.2012 року і в той же час йому додатково рекомендованим листом її направлено 17.02.2012 року, хоча отримана вона була ним листом 21.02.2012 року. При цьому в у змісті постанови вказано, що примірник даної постанови ОСОБА_1, начебто отримав 15.02.2012 року і від його імені зроблено підпис, проте дата у постанові отримання виправлення а підпис стоїть не ОСОБА_1, це видно не тільки з протоколу про адміністративне правопорушення, а і з підпису, яким підписано адміністративний позов, заяву позивача.

Керуючись ст.ст. 160, 161 КАС України, суд

постановив:

Позовну заяву задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення та подання позову до суду.

Визнати протиправним рішення інспектора ДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території Деснянського району та АП підпорядкованого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві старшини міліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Скасувати постанову серії АА1 № 226279 по справі про адміністративне правопорушення від 15.02.2012 року, якою ОСОБА_5 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, та якою на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень.

Провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1, складу правопорушення.

Копію постанови направити сторонам для ознайомлення.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. О. Малишенко