Справа № 201/5483/16-а
Суддя: Батманова В. В.
Дата ухвалення: 2016-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/5483/16-а
Провадження № 2-а/201/886/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Батманової В.В.

при секретарі - Гоц Г.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 4-ої роти 2-го батальйону УПП в м. Дніпропетровськ рядового поліції Пацеріна Ярослава Юрійовича про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Позивач у позовній заяві посилався на те, що 11 квітня 2016 року щодо нього було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення, згідно якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності і на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Позивач з даною постановою не згодний, оскільки вважає, що оскаржувана постанова є протиправною, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з грубим порушенням законодавства, тому просить її скасувати.

У судове засідання позивач надав до суду заяву, в якій просив позов задовольнити, та розглядати справу за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні позову .

Дослідивши матеріали даної адміністративної справи, приходжу до наступного висновку.

Судом встановлено, що 11 квітня 2016 року інспектором патрульної поліції 4-ої роти 2-го батальйону УПП в м. Дніпропетровськ рядовим поліції Пацеріним Ярославом Юрійовиче у відношенні позивача було винесено постанову серії ПС2 №021195 по справі про адміністративне правопорушення, якою накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 грн. за здійснення зупинки у зоні дії знаку «Зупинку заборонено» п 3.34 ПДР,, що підтверджується зазначеною вище постановою, наявною в матеріалах справи (а.с. 5). На думку позивача та його представника відповідачем невірно кваліфіковано дії позивача, оскільки мала місце саме «стоянка» автомобіля під керування позивача, а не «зупинка», а тому позивача неправомірно було притягнено до відповідальності про адміністративне правопорушення, яке не мало місця.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Правил дорожнього руху, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно п. 1.10 ПДР зупинкою є припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); стоянкою є припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Пунктом 3 ч.1 ст.288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Згідно ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених Законом.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В даному випадку відповідачем не було надано суду належних та достатніх доказів вчинення позивачем правопорушення і, відповідно правомірності винесення спірної постанови.

Частиною 6 ст.71 КАС України передбачено, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, оцінюючи усі докази, які були досліджені у їх сукупності та враховуючи відсутність належних та достатніх доказів наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, що тягне за собою неправомірність дії вчиненої посадовою особою при розгляді справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що спірну постанову по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на позивача слід скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 258, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 70-71, 158-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 4-ої роти 2-го батальйону УПП в м. Дніпропетровськ рядового поліції Пацеріна Ярослава Юрійовича про скасування постанови - задовольнити.

Постанову серії ПС2 №021195 від 11 квітня 2016 року, винесену інспектором роти №4 батальйону №2 управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську рядовим поліції Пацеріним Ярославом Юрійовичем про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП- скасувати.

Провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП-закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Батманова