Справа № 451/227/16-а
Суддя: Мулявка О. В.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №451/227/16-а
Провадження № 2-а/451/11/16
ПОСТАНОВА

іменем України

02 червня 2016 року

Радехівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді Мулявка О.В.

при секретарі судового засідання Кріса М.М

з участю представника відповідача Філіповича С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Радехів адміністративний позов ОСОБА_2 до Облазницької сільської ради Жидачівського району Львівської області про скасування рішення суб'єкта владних повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом про визнання незаконним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень - Облазницької сільської ради Жидачівського району Львівської області

В обґрунтування позову вказував, що відповідачем 24 січня 2016 року було прийнято рішення №13 яким було погоджено позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для створення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення площею 10,6 га в урочищі «Під Лівчицьким лісом» та відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для створення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення в ур. «Колобочок» площею 24,1 га в ур. «Під лісом» площею 7,3 га,в ур. «Коло грушки» площею 53,0 га,в ур. «Біля Гучка» площею 11,4897 га, в ур. «На хуторі» площею 30,4 га, та в ур. «Аеродром» площею 17,0 га у зв'язку із наданням погодження на вищезгадані земельні ділянки місцевим громадянам. Вважав, вищенаведене рішення в частині відмови незаконне.

Просить визнати незаконним та скасувати рішення Облазницької сільської ради Жидачівського району Львівської області від 24.01.2016 року №13 в частині відмови ОСОБА_2 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для створення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення в ур. «Колобочок» площею 24,1 га в ур. «Під лісом» площею 7,3 га,в ур. «Коло грушки» площею 53,0 га,в ур. «Біля Гучка» площею -11,4897 га, в ур. «На хуторі» площею 30,4 га, та в ур. «Аеродром» площею 17,0 га.

Відповідач проти позову заперечив посилаючись на рішення №3 від 20.03.2016 року, яким скасовано спірне рішення.

Представник позивача, надавши до суду письмову заяву із підтриманням вимог, клопотав про розгляд справи за відсутності сторони та її представника (а.с.46)

Представник відповідача зазначивши, що оскаржуване рішення права позивача не порушує, вимоги сформульовані без посилання на норми матеріального права, просить у задоволенні таких відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши фактичні обставини належними та допустимими доказами, що наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що заявлений адміністративний позов підставний та підлягає до задоволення в повній мірі з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідачем 24 січня 2016 року було прийнято рішення №13 яким було погоджено позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для створення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення площею 10,6 га в урочищі «Під Лівчицьким лісом» та відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для створення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення в ур. «Колобочок» площею 24,1 га в ур. «Під лісом» площею 7,3 га,в ур. «Коло грушки» площею 53,0 га,в ур. «Біля Гучка» площею -11,4897 га, в ур. «На хуторі» площею 30,4 га, та в ур. «Аеродром» площею 17,0 га у зв'язку із наданням погодження на вищезгадані земельні ділянки місцевим громадянам (а.с.14).

У подальшому, рішенням №3 від 20.03.2016 року відповідач визнав незаконними та скасував свої ж рішення, зокрема і рішення №13 від 24.01.2016 року.

Вимоги ухвали суду про витребування доказів (а.с.35-36) відповідачем не виконано та не надано суду матеріали, що стали підставою прийняття оскаржуваного рішення, зокрема протокол сесії сільської ради від 24.01.2016 року про розгляд відмови у наданні дозволу, звукозапис сесії сільської ради від 24.01.2016 року про розгляд відмови у наданні дозволу, копії рішень про надання погодження місцевим громадянам для створення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення в ур. «Колобочок» площею 24,1 га в ур. «Під лісом» площею 7,3 га,в ур. «Коло грушки» площею 53,0 га,в ур. «Біля Гучка» площею -11,4897 га, в ур. «На хуторі» площею 30,4 га, та в ур. «Аеродром» площею 17,0 га та матеріали, що стали підставою їх прийняття, копії заяв з додатками місцевих громадян про надання погодження для створення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення в ур. «Колобочок» площею 24,1 га в ур. «Під лісом» площею 7,3 га,в ур. «Коло грушки» площею 53,0 га,в ур. «Біля Гучка» площею -11,4897 га, в ур. «На хуторі» площею 30,4 га, та в ур. «Аеродром» площею 17,0 га, з відміткою про їх отримання відповідачем.

А тому суд розглядає дану справу за наявними у справі доказами та в розумінні ч.2 ст.71 КАС України.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про фермерське господарство», для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельних ділянок розробляється за рахунок Українського державного фонду підтримки фермерських господарств. Проект відведенні земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону.

Земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

У разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом. Рішення суду про задоволення позову є підставою для відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості), видачі документа, що посвідчує право власності або укладання договору оренди. Відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться після збирання врожаю на цій ділянці попереднім землекористувачем.

Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки. Забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Зі змісту наведених вище норм закону, з урахування загальних принципів земельного законодавства, вбачається, що держава гарантує кожній особі, яка маючи право на отримання у користування чи власність земельну ділянку, виявила на це бажання, її отримання в кінцевому результаті, за умови наявності вільних земельних ділянок, дотримання їх норм та встановленого для цього порядку, а також не порушення прав інших осіб. Такий підхід, передбачає рівність прав всіх громадян, та забезпечується шляхом справедливого та об'єктивного розгляду таких питань органами уповноваженими на передачу земельних ділянок у власність чи користування.

Одним, із важливих принципів, який забезпечує справедливий та об'єктивний розгляд клопотань вказаними органами, є принцип черговості звернення громадян, тобто підставою для набуття права на отримання земельної ділянки для особи, є наявність вільної земельної ділянки, або відмова від неї попередньої особи, яка отримала на неї право або претендувала на її отримання, вживши передбачених для цього заходів. Підтвердженням наявності даного принципу, є відсутність у існуючих нормах земельного законодавства положень, які б регулювали випадки одночасного вирішення клопотань різних осіб, про отримання у користування одних і тих земельних ділянок, із зазначенням умов, які б визначали переважне право однієї з осіб, вразі дотримання обома особами всіх правил та порядку.

Беручи до уваги вище викладене, на думку суду, відповідачем допущено порушення прав позивача на отримання у користування бажаних земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Враховуючи обставини справи, зазначені положення норм закону та положення ст.7 Закону України «Про фермерське господарство» №973-IV від 19.06.2003 року, відмова відповідача та передачі останньому земельних ділянок у користування є незаконною, оскільки вона не відповідає вимогам закону та порушує права позивача.

При вирішенні позовних вимог про законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства застосуванню підлягають правила надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства, згідно із статтею 7 Закону №973-IV як спеціального по відношенню до статті 123 ЗК України.

Таким чином, за змістом статей 1, 7, 8 Закону №973-IV заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити комплекс передбачених частиною першою статті 7 Закону №973-IV умов і обставин.

У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на розгляд суду спору - суд) повинен дати оцінку обставинам і умовам, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів.

За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. У протилежному випадку відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб'єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов'язковою процедурою - без проведення земельних торгів.

Правова позиція викладена Верховним судом України у справі за №6-2902цс15.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 16.04.2009 року зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року №1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Тому, суд виходить з того, що суд перевіряє законність рішення суб'єкта владних повноважень на момент його прийняття, а скасування свого ж рішення, яке є ненормативним правовим актом по відношенню до позивача не передбачено чинним законодавством.

А тому позов, слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст.2,7-14,71,159-163,167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Облазницької сільської ради Жидачівського району Львівської області від 24.01.2016 року №13 в частині відмови ОСОБА_2 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для створення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення в ур.«Колобочок» площею 24,1 га, в ур.«Під лісом» площею 7,3 га, в ур.«Коло грушки» площею 53,0 га, в ур.«Біля Гучка» площею 11,4897 га, в ур.«На хуторі» площею 30,4 га та в ур.«Аеродром» площею 17,0 га.

Стягнути з місцевого бюджету Облазницької сільської ради Жидачівського району Львівської області на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, понесені ним судові витрати у сумі 551 гривня 20 копійок.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Радехівський районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання постанови.

ГоловуючийМулявка О. В.