Справа № 265/2252/16-а
Суддя: Міхєєва І. М.
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №265/2252/16-а
Провадження №2-а/265/69/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Міхєєвої І.М.,

за участю секретаря Федорової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області про визнання дій протиправними, скасування рішення про відмову у перерахунку пенсії, зобовязання здійснити перерахунок пенсії з виплатою недоотриманих сум,

В С Т А Н О В И В:

18 квітня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя (надалі - УПФУ) про визнання дій протиправними, скасування рішення про відмову у перерахунку пенсії, зобовязання здійснити перерахунок пенсії з виплатою недоотриманих сум. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що з 12.04.1988 року по 31.10.2008 року та з 16.12.2011 року по 09.06.2015 року він працював в органах прокуратури Донецької області на різних прокурорсько-слідчих посадах. З травня 2005 року він перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років безстроково, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Редакція Закону України «Про прокуратуру», чинна на час призначення йому пенсії передбачала, зокрема, збільшення пенсії на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку за кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах. Під час отримання пенсії йому неодноразово відповідачем робився її перерахунок у звязку з підвищенням посадових окладів та заробітної плати. Після набрання чинності Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 50 «Про упорядкування структури та умов праці працівників органів прокуратури» йому також був зроблений перерахунок пенсії з 14 червня 2012 року на підставі довідки про розмір його заробітної плати № 18-57-1109 від 09.08.2012 року, виданої прокуратурою Донецької області. Однак, в теперішній час позивачу стало відомо, що відповідач здійснив перерахунок його пенсії, виходячи з розміру 80%, а не 90% від зазначеної у довідці заробітної плати. Вважаючи такі дії відповідача незаконними, він звернувся 17.03.2016 року до УПФУ із заявою про проведення належного перерахунку пенсії з 14.06.2012 року, однак, відповідь на дану заяву надана не була. Зазначав, що відповідачем при проведенні його перерахунку пенсії з 14.06.2012 року помилково застосовані норми, які підлягали застосуванню при призначенні пенсій та взагалі не підлягають застосуванню при перерахунках вже призначених до внесення змін до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (до 01 жовтня 2011 року) пенсій. Вважає, що перерахунок його пенсії повинен бути зроблений виходячи із 90% від суми його заробітної плати, посилаючись на принцип відсутності зворотної дії законів у часі.

Також позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначав, що у звязку із прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 763 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 р. № 505» та прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та враховуючи їх положення ним була отримана довідка № 18-57-196, видана 01.03.2016 року прокуратурою Донецької області щодо його заробітної плати на посаді заступника прокурора району з якої він виходив на пенсію станом на 01.12.2015 року, яка складала 12805,41гривні. 14.03.2016 року він подав заяву до УПФУ про перерахунок його пенсії з урахуванням вищевказаної довідки від 01.03.2016року. Однак, рішенням за підписом заступника начальника УПФУ № 1165 від 06.04.2016 року у перерахунку пенсії йому відмовлено з посиланнями на норми, які взагалі не розповсюджуються на виниклі правовідносини, зокрема, на ст.86 Закону України «Про прокуратуру» та на п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213. Позивач стверджував, що його доводи повністю співпадають з правовою позицією Верховного Суду України, яка була викладена у справах № 21-348а13 від 10 грудня 2013 року; № 21-445а13 від 17 грудня 2013 року та у справі № 127/11720/14-а від 06 жовтня 2015 року. Просив визнати дії УПФУ щодо неврахування 14 червня 2012 року під час перерахунку його пенсії за вислугу років 90 % від суми його заробітку протиправними, зобовязати УПФУ провести перерахунок його пенсії відповідно до ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90% від суми заробітної плати, визначеної у довідці від 09.08.2012 року та сплатити йому недоотримані суми пенсії в межах встановленого шестимісячного строку звернення до суду, а саме: з 18 жовтня 2015 року по 29 лютого 2016 року; також просив визнати протиправним та скасувати рішення УПФУ № 1165 від 06.04.2016 року щодо відмови у перерахунку пенсії згідно ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991року; зобовязати УПФУ провести перерахунок його пенсії з 01.03.2016 року відповідно до ст.. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991року, враховуючи 90 % від суми заробітної плати, зазначеної в довідці № 18-57-196 від 01.03.2016року з виплатою недоотриманих сум.

Позивач до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2, діючий на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надавши суду заперечення у письмовому вигляді, з яких вбачається, що позивач ОСОБА_1 дійсно перебуває на обліку в УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя як отримувач пенсії за вислугу років за ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991рку № 1789-ХІІ. 14.03.2016 року позивач звернувся до УПФУ із заявою про перерахунок пенсії по заробітній платі, надавши довідку про розмір заробітної плати № 18-57-74196 від 01.03.2016 року з 01.12.2015року. Звертав увагу, що 15.07.2015 року набув чинності Закону України «Про прокуратуру» № 1697 V-ІІ від 14.10.2014 року, де у ч.20 ст. 86 прямо зазначено, що умови та порядок перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, однак, на даний час відповідного нормативного акту Кабінетом Міністрів України не прийнято. Оскільки позивач звернувся до УПФУ із заявою про перерахунок пенсії після набрання законної чинності саме Закону України «Про прокуратуру» № 1697 V-ІІ від 14.10.2014 року представник відповідача вважає, що відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991рку № 1789-ХІІ, в редакції чинній на дату звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії. Щодо позовних вимог відносно перерахунку пенсії по заробітній платі з 18.10.2015 року по 29.02.2016 року, виходячи з 90% від суми заробітної плати, визначеної у довідці прокуратури Донецької області № 18-57/1109 від 09.08.2012 року представник відповідача зазначав, що позивачу була призначена пенсія у розмірі 90% від суми його місячної (чинної) зарплати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. Позивачу з 01.07.2012 року проведено перерахунок пенсії відповідно до довідки від 09.08.2012 року про розмір заробітної плати, при розрахунку пенсії використаний показник 80% від заробітної плати відповідно до вимог ч.2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991рку № 1789-ХІІ, в редакції від 13.06.2012 року, де було зазначено, що пенсії за вислугу років призначаються у розмірі 80% від суми місячної заробітної плати заявника. Відповідно до ст.. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної сили в часі, тобто відносно факту, дії застосовується той закон або нормативно-правовий акт, який діяв на час їх настання, у випадку позивача факто є настання права на перерахунок пенсії. Таким чином, працівникам прокуратури, які мають право на перерахунок пенсії з 01.07.2012 року розмір пенсії розраховується за нормами Закону України «Про прокуратури» в редакції, яка діяла під час вступу в законну силу постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505, та з урахуванням розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про заходи законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи». Звертав увагу суду, що бюджетом УПФУ не передбачені видатки для сплати судових витрат. Просив відмовити у задоволенні позову.

З урахуванням правових позицій сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено та не оспорювалося відповідачем, що ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області та отримує пенсію за вислугу років з травня 2005 року, яка була призначена відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, що підтверджується копією пенсійного посвідчення позивача та розрахунком стажу роботи ОСОБА_1, наданим з пенсійної справи останнього.

З довідки прокуратури Донецької області № 18-57-1109 від 09 серпня 2012 року, виданої ОСОБА_1 вбачається, що останній працював в прокуратурі Новоазовського району на посаді заступника прокурора, заробітна плата останнього з 14 червня 2012 року для перерахування пенсії дорівнювала 6706,32 грн. та складалась з посадового окладу, доплати за класний чин, доплати за вислугу років 30%, щомісячної премії 30%, надбавки за особливо важливі завдання 70%, матеріальної допомоги на оздоровлення 1/12 частка, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб 1/12 частка (а. с. 19).

З довідки прокуратури Донецької області № 18-57-196 від 01 березня 2016 року, виданої ОСОБА_1 вбачається, що останній працював в прокуратурі Новоазовського району на посаді заступника прокурора, заробітна плата останнього на 01 грудня 2015 року для нарахування пенсії дорівнювала 12805,41 грн. та складалась з посадового окладу, доплати за класний чин, доплати за вислугу років 40%, щомісячної премії 45%, надбавки за особливо важливі завдання 70%, матеріальної допомоги на оздоровлення 1/12 частка, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб 1/12 частка (а. с. 20).

Судом встановлено, що 14 березня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Управління пенсійного фону України в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя із заявою про перерахунок пенсії (а.с.15), а 17 березня 2016 року подав додаткову заяву УПФУ з вимогою проведення перерахунку його пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, виходячи з розрахунку 90% від суми заробітної плати з 14 червня 2012 року враховуючи довідку прокуратури Донецької області від 09.08.2012 року, а з 01 грудня 2015 року враховуючи довідку про заробітну плату від 01.03.2016року (а.с.16-17), рішенням Управління Пенсійного фону України в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя № 1165 від 06 квітня 2016 року позивачеві було відмовлено в перерахунку пенсії по заробітній платі (а.с.18).

Аналізуючи виниклі правовідносини суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 50-1 Закону «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-ХІІ (далі за текстом Закон № 1789-ХІІ), в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ (далі за текстом Закон України № 3668-VІ), який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема, змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права. Нова редакція статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ передбачала, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. (...) Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилася лише нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Таким чином, суд вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали з урахуванням зміни нумерації.

Крім того, вирішуючи питання про застосування Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Також Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, суд вважає, що зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання вже була висловлена Верховним Судом України у постанові від 10 грудня 2013 року у справі № 21-348а13.

Також у постанові Верховного Суду України від 10.12.2013 року у справі № 21-348а13 зроблений висновок, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім цього суд зазначає, що згідно положень п. 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 3668-VІ якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Також, враховуючи, що 30.09.2015 року була прийнята Постанова Кабінету Міністрів України № 763 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505» та 09.12.2015 року прийнята постанова Кабінету Міністрів України № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо перерахунків його пенсії з врахуванням довідок від 01.03.2016 року та від 09.08.2012 року також є обґрунтованими, оскільки позивач дійсно мав право, враховуючи принцип ст. 58 Конституції України, на відповідні перерахунку у звязку із фактичним збільшенням розміру показників заробітної плати, внесеними внаслідок прийняття вищевказаних постанов.

Таким чином, оскільки при вирішенні питання щодо перерахунку пенсії відповідачем дійсно були порушені права позивача, що фактично призвело до зменшення розміру пенсії позивача, на яку він мав право, суд вважає за необхідне задовольнити позов ОСОБА_1 шляхом скасування протиправного рішення УПФУ та зобовязання відповідача провести перерахунок пенсії позивача, виходячи з розрахунку 90 % від заробітної плати на підставі поданих довідок згідно із вимогами ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», здійснивши відповідні виплати недоотриманих сум пенсії.

Згідно із ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки при зверненні до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 сплатив судовий збір в сумі 551,20 грн., то на його користь з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8-11, 18, 71, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області про визнання дій протиправними, скасування рішення про відмову у перерахунку пенсії, зобовязання здійснити перерахунок пенсії з виплатою недоотриманих сум - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області щодо неврахування під час здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у червні 2012 року положень ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-ХІІ, в редакції, що діяла станом на момент призначення пенсії ОСОБА_1, а саме не врахування при визначенні розміру пенсії показника 90 % від суми заробітної плати, зазначеної у довідці № 18-57-1109, виданої Прокуратурою Донецької області 09.08.2012 року.

3обовязати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області провести перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до статті 50-1 Закону «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-ХІІ, враховуючи при розрахунку пенсії показник 90 % від суми заробітної плати, зазначеної у довідці № 18-57-1109, виданої Прокуратурою Донецької області 09.08.2012 року та здійснити ОСОБА_1 виплату недоотриманих сум пенсії за період з 18 жовтня 2015 року по 29 лютого 2016 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя № 1165 від 06 квітня 2016 року про відмову в перерахунку пенсії по заробітній платі ОСОБА_1.

3обовязати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області провести з 01 березня 2016 року перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до статті 50-1 Закону «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-ХІІ, враховуючи при розрахунку пенсії показник 90 % від суми заробітної плати, зазначеної у довідці № 18-57-196, виданої Прокуратурою Донецької області 01.03.2016 року та здійснити ОСОБА_1 виплату недоотриманих сум пенсії з 01 березня 2016 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя Донецької області понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення, а особами що не були присутні при проголошенні протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, до Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.М.Міхєєва