Справа № 753/20135/15
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 червня 2016 року 09:46 № 753/20135/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мазур А.С., суддів: Аблова Є.В., Літвінової А.В., при секретарі судових засідань Авраменко Л.С., за участю позивача - ОСОБА_2, представника відповідача- Танчика А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_2
до Міністерства внутрішніх справ України
провизнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити дії,

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 16 березня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України. Під час проголошення вступної та резолютивної частин постанови сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту постанови, визначеного статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_2 з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправним рішення Міністерства внутрішніх справ України від 06.10.2015 щодо відмови ОСОБА_3 у перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з повної суми місячного грошового забезпечення, отриманого у грудні 2014 року (лист МВС від 06.10.2015 №15/4-П-488);

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби у розмірі 50 відсотків отриманого у грудні 2014 року місячного грошового забезпечення (12694,14 грн.), з урахуванням індексації грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, за виключенням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги при звільненні (58903,34 грн.).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби у розмірі 50 відсотків отриманого у грудні 2014 року місячного грошового забезпечення, а відповідачем розраховано одноразову грошову допомогу при звільненні неправильно та виплачено її в заниженому розмірі (58 903,34 грн.). Рішенням Міністерства внутрішніх справ України (лист МВС від 06.10.2015 №15/4-П-488), прийнятого за результатами розгляду його заяви, в перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні відмовлено. Дане рішення позивач вважає протиправним та таким, що порушує його право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, вказавши, що вимоги ОСОБА_2 не грунтуються на нормах права, оскільки до складу грошового забезпечення входить премія за один минулий місяць, а лише у зв'язку із закриттям бюджетного періоду у грудні 2014 року позивачу було виплачено дві премії. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 проходив службу на посаді головного оперуповноваженого-інспектора відділу боротьби зі злочинами в агропромисловому комплексі та на споживчому ринку оперативно-аналітичного управління боротьби зі злочинами в базових галузях та сферах економіки Департаменту державної служби боротьби зі злочинами в базових галузях та сферах економіки Департаменту державної служби боротьби з економічної злочинністю МВС України та був звільнений зі служби наказом МВС України від 30.12.2014 № 2784о/с на підставі п. 64 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМ УРСР від 29.07.1991 №114.

Відповідно до зазначеного наказу позивачу було встановлено щомісячну премію за грудень у розмірі 2503,00 грн.

Цим же наказом було визначено, що вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні становить 15 років 10 місяців 05 днів.

У подальшому наказом МВС України від 20.01.2015 № 80о/с було внесено зміни до наказу МВС України від 30.12.2014 № 2784о/с, збільшивши ОСОБА_2 розмір премії за грудень з 2503,00 грн. до 4159,00 грн.

Як убачається з довідок про доходи ОСОБА_2 від 12.05.2015 № 476 та від 14.07.2015 № 684 за грудень 2014 позивачем отримано 12 694, 14 грн доходу.

Позивач, вважаючи, що саме з цієї суми повинна була розраховуватись грошова допомога при звільненні звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 серпня 2014 року № 401, (далі - Положення) Міністерство внутрішніх справ України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Порядок та підстави виплати одноразової грошової допомоги при звільненні встановлені Законом України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 „Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (далі - постанова КМУ № 393).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Так абзацом третім п. 10 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

В системі МВС України порядок та умови нарахування та виплати грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 „Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова).

Пунктом 12 даної Постанови доручено державним органам привести власні нормативно-правові акти у відповідність.

На виконання вищезазначеного доручення Уряду МВС України був виданий наказ від 31.12.2007 № 499 „Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" (далі - Наказ), яким затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 1.4 Інструкції грошове забезпечення виплачується особам рядового, молодшого, середнього, старшого та вищого начальницького складу, які призначені на штатні посади в апараті Міністерства внутрішніх справ України, головних управліннях, управліннях МВС в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на залізницях, їм підпорядкованих органах, вищих навчальних закладах, науково-дослідних установах, Державній службі охорони при МВС, на підприємствах, в установах, організаціях і підрозділах системи МВС та які навчаються в навчальних закладах системи МВС або зараховані в розпорядження відповідного органу внутрішніх справ.

Пунктом 3 Наказу установлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Розділом II Інструкції визначено складові грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу.

Із норм зазначеного розділу вбачається, що грошове забезпечення складається з окладу за спеціальне звання (пункт 2.1 Інструкції), посадового окладу (пункт 2.2 Інструкції), різних видів надбавок та доплат (пункти 2.4 - 2.14 Інструкції), а також премії.

Відповідно до п. 2.15.1 Інструкції преміювання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ здійснюється відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів, та економії фонду грошового забезпечення.

Індивідуальні розміри премії не обмежуються максимальними розмірами та встановлюються за рішенням керівника підрозділу в межах фонду преміювання (абзац другий п. 2.15.1 Інструкції).

Пунктом 2.15.4 Інструкції передбачено, що виплата премії за минулий місяць проводиться в поточному місяці разом з виплатою грошового забезпечення.

З вищенаведеного убачається, що до складу грошового забезпечення рахується премія за один минулий місяць.

Як убачається з наявної в матеріалах справи довідки Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС України від 06.11.2015 № 15/4-1260, грошове забезпечення ОСОБА_2, яке було виплачене йому за період з 01.12.2014 по 30.12.2014 включно, складається, крім посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років у розмірі 35%, надбавки за особливо важливі завдання у розмірі 50%, надбавки за режимні обмеження у розмірі 10 %, надбавки за оперативно-розшукову діяльність в розмірі 50%, індексації, з премії щомісячної за листопад у розмірі 4640,00 грн та премії щомісячної за грудень у розмірі 4159,00 грн. Загальна сума грошового забезпечення складає 12433,96 грн.

Водночас, у матеріалах наявна довідка Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС України від 06.11.2015 № 15/4-1259, у якій містяться дані про складові грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.12.2014 по 30.12.2014 включно, до яких входять: посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за вислугу років у розмірі 35%, надбавка за особливо важливі завдання у розмірі 50%, надбавка за режимні обмеження у розмірі 10 %, надбавка за оперативно-розшукову діяльність в розмірі 50% та премія щомісячна за грудень у розмірі 4159,00 грн.

Представник відповідача зазначив, що у грудні 2014 року було виплачено позивачу дві премії у зв'язку із закриттям бюджетного періоду.

Ч. 1 ст. 25 Закону України „Про центральні органи виконавчої влади" передбачено, що фінансове і матеріально-технічне забезпечення діяльності міністерств та інших центральних органів виконавчої влади здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, крім випадків, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. З Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Неприйняття Верховною Радою України закону про Державний бюджет України до 1 січня відповідного року не є підставою для встановлення іншого бюджетного періоду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України, - установи, уповноважені забезпечувати діяльність Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України в особі їх керівників; міністерства, Національне антикорупційне бюро України, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди та інші органи, безпосередньо визначені Конституцією України, в особі їх керівників, а також Національна академія наук України, Національна академія аграрних наук України, Національна академія медичних наук України, Національна академія педагогічних наук України, Національна академія правових наук України, Національна академія мистецтв України, інші установи, уповноважені законом або Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у відповідній сфері, в особі їх керівників.

Згідно ч. 1 ст. 57 Бюджетного кодексу України не пізніше 31 грудня поточного бюджетного періоду або останнього дня іншого бюджетного періоду Казначейство України закриває всі рахунки, відкриті у поточному бюджетному періоді для виконання бюджету.

Тобто, судом встановлено, що грошова допомога при звільненні позивача розраховувалась з останніх складових місячного грошового забезпечення, у тому числі останньої премії за грудень у розмірі 4159,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 відповідно до ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби у розмірі 58903, 34 грн.

Листом Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС України від 06.10.2015 № 15/4-П-488 позивачу повідомлено, що підстави для перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби відсутні.

Суд вважає, що підстави для визнання зазначеного вище рішення відповідача протиправним відсутні, з огляду на правомірність дій Міністерства внутрішніх справ України щодо обрахування розміру одноразової грошової допомоги з останніх складових місячного грошового забезпечення, в тому числі з премії за один місяць. Премію за листопад 2014 року було виплачено відповідно до п. 2.15.4 Інструкції, згідно до якого виплата премії за минулий місяць проводиться в поточному місяці разом з виплатою грошового забезпечення, в той же час премія за грудень 2015 року в поточному місяці, а не в наступному, була виплачена у зв'язку із закінченням бюджетного періоду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу була розрахована грошова допомога при звільненні виходячи із останніх показників місячного грошового забезпечення, у тому числі останньої премії, тому позовні вимоги ОСОБА_2 не обгрунтовані, а Міністерство внутрішніх справ України діяло відповідно до норм чинного законодавства.

З огляду на встановлене вище, позовна вимога ОСОБА_2 щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби у розмірі 50 відсотків отриманого у грудні 2014 року місячного грошового забезпечення (12694,14 грн.), з урахуванням індексації грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, за виключенням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги при звільненні (58903,34 грн.), задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.С. Мазур

Судді Є.В. Аблов

А.В. Літвінова