Справа № 826/23590/15
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

01 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мезєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Тольяттіазот» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом відкритого акціонерного товариства «Тольяттіазот» до Міністерства економічного розвитку та торгівлі України, третя особа - українське державне підприємство «Укрхімтрансаміак» про визнання протиправним та скасування наказу № 1003 від 18 серпня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

Відкрите акціонерне товариство «Тольяттіазот» (далі - позивач, ВАТ «Тольяттіазот») звернулося до Міністерства економічного розвитку та торгівлі України (далі - відповідач), третя особа - українське державне підприємство «Укрхімтрансаміак» про визнання протиправним (незаконним) та нечинним з дати ухвалення Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Про надбавку до тарифу за транзит аміаку трубопровідним транспортом через територію України» № 1003 від 18 серпня 2015 року.

Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 28 березня 2016 року відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2016 року та постановити нову про задоволення адміністративного позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, Міністерство економічного розвитку і торгівлі прийняло наказ «Про надбавку до тарифу за транзит аміаку трубопровідним транспортом через територію України» № 1003 від 18 серпня 2015 року, яким установило надбавку в розмірі 1,6 долара США - 1 тонну з розрахунку на 100 кілометрів до встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 992 від 06 грудня 1993 року «Про плату за транзит нафти, газу та аміаку трубопровідним транспортом через територію України» плати за транзит аміаку трубопровідним транспортом через територію України.

Даний Наказ опублікований в засобах масової інформації: «Урядовий кур'єр» № 180 від 30.09.2015 року, та «Офіційному віснику України 2015 рік» № 76 від 02.10.2015 року та набув чинності 30.09.2015 року.

Мінекономрозвитку своїм наказом № 1003 від 18 серпня 2015 року наказало УДП «Укрхімтрансаміак» керуватися надбавкою до тарифу за транзит аміаку трубопровідним транспортом через територію України, встановленою даним наказом.

Позивач не погоджуючись з даним наказом відповідача, оскаржив його до суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції з приводу даних спірних правовідносин, вважає за необхідне зазначити наступне.

Підпунктом 7 пунктом 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України № 715 від 10 вересня 2014 року, встановлено, що на Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) відповідно до покладених на неї завдань установлює тарифи на транспортування магістральними трубопроводами нафти, нафтопродуктів та аміаку.

Відповідно до пункту 8 додатка до постанови Кабінету Міністрів України № 1548 від 25 грудня 1996 року «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)» передбачено, що НКРЕКП встановлює, зокрема, тарифи на транспортування магістральними трубопроводами газу природного, нафти, нафтопродуктів, аміаку та етиленових речовин, що поставляються споживачам України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 459 від 20 серпня 2014 року «Про питання Міністерства економічного розвитку і торгівлі» затверджено Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (далі - Положення № 459).

Пп. 1 п. 3 Положення, визначені основні завдання Мінекономрозвитку.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 992 від 06 грудня 1993 року «Про плату за транзит нафти, газу та аміаку трубопровідним транспортом через територію України», Державному комітетові по нафті і газу, Міністерству промисловості надано право при укладенні контрактів (договорів) встановлювати за погодженням з Міністерством економіки і Міністерством зовнішніх економічних зв'язків знижки (надбавки) до тарифів на транзит нафти, газу та аміаку залежно від фактичних експлуатаційних витрат транспортних організацій, пов]язаних з цінами на енергоносії.

З аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що до повноважень НКРЕКП належить саме встановлення тарифів (ціни) на транспортування магістральними трубопроводами газу природного, нафти, нафтопродуктів, аміаку та етиленових речовин, а не встановлення надбавки до плати за транзит аміака трубопровідним транспортом.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Мінекономрозвитку наділене повноваженнями щодо встановлення саме надбавки, а не тарифу до плати за транзит аміаку трубопровідним транспортом через територію України. У зв'язку з чим, приймаючи оскаржуваний наказ № 1003 від 18 серпня 2015 року, яким установлено надбавку в розмірі 1,6 долара США за 1 тонну з розрахунку на 100 кілометрів до встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 992 від 06 грудня 1993 року відповідач діяв у межах своїх повноважень та відповідно до чинного законодавства України.

Також, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим твердження позивача про протиправність оскаржуваного наказу у зв'язку з тим, що положення даної постанови Кабінету Міністрів України суперечать Податковому кодексу України та Закону України «Про ціни і ціноутворення», оскільки постанова Кабінету Міністрів України № 992 від 06 грудня 1993 року була чинною на момент прийняття Мінекокомрозвитку наказу № 1003 від 18 серпня 2015 року та є чинною на момент його оскарження.

З ч. 2 та абз. 2 ч. 3 ст. 12 Закону України «Про ціни і ціноутворення» вбачається, що державні регульовані тарифи повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність тарифу на послугу витратам на його надання та прибуток) і змінюватися у зв'язку із зміною умов надання послуг, що не залежать від господарської діяльності суб'єкта господарювання.

Отже, враховуючи зміни, які відбулися у соціально-економічній та податковій сферах України з часу встановлення діючої надбавки до тарифу за транзит аміаку трубопровідним транспортом через територію України (наказ Мінпромполітики № 83 від 01 квітня 2011 року, зареєстрований у Мін'юсті за № 467/19205 08 квітня 2011 року, який не оскаржувався позивачем) розмір надбавки не забезпечує самоокупність УДП «Укрхімтрансаміак», фінансування заходів, спрямованих на реалізацію інвестиційної програми підприємства, повернення позикового капіталу та сплату податків, зборів (обов'язкових платежів) відповідно до законодавства України.

З матеріалів справи убачається, що Наказ Мінекономрозвитку № 1003 від 18 серпня 2015 року було зареєстровано в Мінюсті 14 вересня 2015 року за № 1096/27541, а отже, виходячи із положень Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Мінюсту № 34/5 від 12 квітня 2005 року, зареєстрованого в Мінюсті 12 квітня 2005 року за № 381/10661 було проведено його правову експертизу.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що наказ Мінекономрозвитку № 1003 від 18 серпня 2015 року прийнято на підставі та у межах повноважень Міністерства, у спосіб, що передбачений законодавством, а позовні вимоги ВАТ «Тольяттіазот» не підлягають задоволенню.

10 серпня 2015 року Мінекономрозвитку оприлюднило на офіційному веб-сайті проект наказу Мінекономрозвитку «Про надбавку до тарифу за транзит аміаку трубопровідним транспортом через територію України» з метою одержання зауважень та пропозицій, та одночасно направило лист до Державної регуляторної служби України для надання висновку за № 3251-04/26284-03 від 10 серпня 2015року.

Державна регуляторна служба України своїм листом за № 6004/0/20-15 від 14 серпня 2015 року повідомила, що проект наказу Мінекономрозвитку «Про надбавку до тарифу за транзит аміаку трубопровідним транспортом через територію України» з урахуванням ст. 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» не містить норм регуляторного характеру.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги даний лист та приходить до висновку про те, що оскаржуваний наказ не є регуляторним актом, тому не потребує реалізації проходження процедур відповідно до вказаного Закону.

Що стосується доводів позивача з приводу порушення принципу рівності перед законом, що призводить до дискримінації та посилання на Угоду про порядок транзиту через території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, підписаної в місті Мінську 4 червня 1999 року та ратифікованої Законом України № 2283-ІІІ від 22.02.2001 року колегія суддів вважає безпідставними, оскільки становище УДП «Укрхімтрансаміак» на ринку транспортування аміаку трубопровідним транспортом є монопольним та не дискримінує становище ВАТ «Тольяттіазот» з яким укладено контракт № 026/А/2007 від 24.12.2007 року.

Окремо, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що позивач просив суд визнати протиправним (незаконним) та нечинним з дати ухвалення оскаржуваний Наказ.

Проте, колегія суддів зауважує, що згідно з підпунктом 10.2. пункту 10 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі» із змісту статті 162 КАС України випливає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

При цьому суди повинні мати на увазі, що одночасне застосування обох способів захисту порушеного права - визнання спірного акта нечинним та скасування такого акта - є помилковим.

Скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Визнання ж акта суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Водночас з огляду на положення пункту 1 частини другої статті 162 КАС України у разі визнання акта незаконним суд повинен скасувати його, якщо він є актом індивідуальної дії, або визнати нечинним, якщо він є нормативно-правовим актом, про що зазначити у резолютивній частині постанови.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що вимога про визнання нечинним оскаржуваного наказу задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене та дослідивши всі матеріали справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуваний наказ є правомірним, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Тольяттіазот» - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 07.06.2016 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.