Справа № 2а-12136/11/2670
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2011-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 листопада 2011 року 17:27 № 2а-12136/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегалюкс Плюс»
про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна боржника, що перебуває у податковій заставі,-
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась Державна податкова інспекція у Красногвардійському районі міста Дніпропетровська (далі ДПІ) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегалюкс Плюс»в якому, з урахуванням заяви від 19.10.2011 року, яка прийнятої судом до розгляду у судовому засіданні 20.10.2011 року, просить надати дозвіл на погашення суми податкового боргу відповідача за рахунок майна боржника, що перебуває у податковій заставі згідно акту опису №1/32906429 від 17.10.2011 року (31/100 частка домоволодіння у м. Дніпропетровськ).

ДПІ зазначає, що відповідач має податковий борг із земельного податку у розмірі 17062,99 грн. Коштів на погашення податкового відповідач не має. Рахунки в банках закриті. Вжиті позивачем заходи, у т.ч. щодо виставлення податкових вимог, не призвели до позитивного результату у вигляді погашення податкового боргу. Позивачем у 2011 році здійснено опис майна, а саме: 31/100 частки домоволодіння у м. Дніпропетровськ, вул. Савченка Юрія, 16/18, на яке поширюється право податкової застави. Виходячи з наведеного та положень п. 95.3. Податкового кодексу України, ДПІ просить надати дозвіл на погашення суми податкового боргу відповідача за рахунок майна боржника.

Ухвалою суду від 19.09.2011 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено на 06.10.2011 року. Ухвала суду направлена відповідачу за зареєстрованою в ЄДР адресою м. Київ, вул. Червоноармійська 62/64.

В судове засідання 06.10.2011 року відповідач не зявився, поважних причин неявки не повідомив. Поштове повідомлення з ухвалою суду від 06.10.2011 року повернуто поштою з відміткою «фірма не розшукана». Враховуючи те, що ухвала суду не вручена відповідачу з незалежних суд суду причин, відповідно до положень ч. 3 ст. 167, ч. 4 ст. 33, ч. 11. ст. 35 КАС України ухвала суду вважається належним чином врученою відповідачу, а відповідач належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи.

Враховуючи неявку відповідача у судове засідання 06.10.2011 р. та керуючись ст. 128, 160, 165 КАС України розгляд справи було відкладено на 20.10.2011 року про що судом постановлено ухвалу, яка направлена відповідачу не лише за зареєстрованою в ЄДР адресою, а також за наявними в матеріалах справи адресами, повязаними з відповідачем (за попереднім місцезнаходженням, місцезнаходженням домоволодіння), а саме: м. Дніпропетровськ, вул. Савченко Юрія 16/18; 49000, АДРЕСА_1; 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Проектна, 64.

Проте, в судове засідання 20.10.2011 року відповідач знову не зявився та поважних причин неявки не повідомив. З огляду на наведене на відсутність повідомлення про вручення відповідачу поштового відправлення, розгляд справи було відкладено на 03.11.2011 року та відповідачу направлено судову повістку, а позивач повідомлений про дату наступного судового засідання під розписку.

Станом на 03.11.2011 року до суду надійшли без вручення відповідачу зазначені вище поштові відправлення з ухвалою суду від 06.10.2011 року, що свідчить про те, що ухвала суду не вручена відповідачу з незалежних від суду причин.

В судове засідання 03.11.2011 року відповідач знову не зявився, поважних причин неявки не повідомив.

Отже, відповідач не забезпечив участі у справі свого представника та не реалізував своє право щодо участі в судових засіданнях під час розгляду справи.

Враховуючи неодноразову неявку відповідача в судові засідання без поважних причин, беручи до уваги те, що судом вжито всіх можливих заходів стосовно повідомлення відповідача про розгляд справи, враховуючи заяву позивача від 20.10.2011 року про розгляд справи без його участі у письмовому провадженні на підставі наявних доказів та керуючись положеннями ч. 3 ст. 167, ч. 4 ст. 33, ч. 11. ст. 35 КАС України, а також ч. 1 ст. 41, ч. 4. ст. 122, ч. 6. ст. 128, ч. 4 ст. 128, ч. 6 ст. 12 КАС України справу розглянуто порядку письмового провадження, тобто без участі осіб, які беруть участь у справі, без проведення судового засідання, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на основі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані позивачем документи і матеріали, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 05.10.2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегалюкс плюс»зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Підприємству присвоєно ідентифікаційний код 32906429.

09.02.2010 року відповідачем до ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська за вх. № 970707 подано податковий розрахунок із земельного податку за 2009 рік (за нововведені земельні ділянки), в якому відповідачем самостійно визначено податкове зобовязання у розмірі 894,76 грн. (за листопад 2009 року) та 1167,07 грн. (за грудень 2009 року).

Окрім того, 01.02.2010 року відповідачем подано до ДПІ у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська податковий розрахунок із земельного податку за 2010 рік, в якому відповідачем самостійно визначено податкове зобовязання за рік усього у розмірі 14831,16 грн.

До того, на підставі акту перевірки від 12.02.2010 року № 00193/1501/32906429 ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення № /0/4796 від 12.02.2010 року відповідно до якого відповідачу визначено податкове зобовязання за платежем «земельний податок з юридичних осіб», а саме - штрафні санкції у розмірі 170 грн. у звязку з несвоєчасною сплатою узгоджених податкових зобовязань. У звязку з відсутністю позивача за зареєстрованим місцезнаходженням, поштове відправлення із зазначеним повідомленням-рішенням не вручено відповідачу, що підтверджується копією поштового конверту та відповідною довідкою пошти. У звязку з цим та на підставі п/п. 6.2.4. Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (далі Закон № 2181) податкове повідомлення-рішення було розміщено на дошці податкових оголошень, що підтверджується актом від 05.05.2010 року.

До цього, 13.01.2010 р. ДПІ прийнято першу податкову вимогу № 1/18 від 13.01.2010 р. на суму 658,76 грн. (за кодом 13050200 - оренда плата з юридичних осіб), яка вручена працівнику відповідача під підпис 13.05.2010 року.

17.02.2010 року, тобто ще до отримання відповідачем першої податкової вимоги, ДПІ виставлено другу податкову вимогу № 2/102 на суму податкового боргу у розмірі 6221,81 грн. (у т.ч. щодо податкових зобовязань у розмірі 2061,83 грн. за розрахунком від 09.02.2010 року № 970707), яка, у звязку з відсутністю відповідача за зареєстрованою адресою, розміщена на дошці податкових оголошень 15.04.2010 року, тобто до вручення першої податкової вимоги, про що надано відповідний акт.

Після цього, більш ніж протягом року, ДПІ не вживалось заходів із погашення боргу відповідача перед бюджетом.

01.03.2011 року ДПІ складено Акт відмови платника податків від опису майна в податкову заставу.

24.05.2011 року ДПІ прийнято рішення № 11788/10/24-026 про опис майна у податкову заставу.

24.05.2011 року ДПІ складено акт опису майна № 1/32906429 де без визначення реквізитів рішення про призначення податкового керуючого та без визначення реквізитів рішення щодо опису майна, тобто без дотримання встановленої форми, описано домоволодіння (повністю) за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Савченко Юрія, будинок 16/18, реєстраційний номер майна 3377110.

Вартість майна в описі не наведено. Акт складений за відсутності представника відповідача, але в присутності двох інших залучених до опису осіб.

25.05.2011 року ДПІ у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровано публічне обтяження домоволодіння на підставі вищенаведеного акту опису. При цьому, щодо місцезнаходження відповідача, у реєстр обтяжень внесено попередню адресу відповідача: АДРЕСА_2, у той час, коли згідно з наданою ДПІ Довідкою з ЄДР від 28.07.2011 року, 28.11.2008 року до ЄДР внесено запис про зміну місцезнаходження відповідача на адресу: м. Київ, вул. Червоноармійська 62/64, що (визначення у реєстрі іншої адреси) обмежує відповідача в отриманні достовірної інформації відносно обтяжень його майна.

17.10.2011 року ДПІ складено Акт опису майна (щодо заміни предмета податкової застави), відповідно до якого до характеристик описаного домоволодіння внесено зміни і зазначено, що опису підлягає 31/100 частка домоволодіння, що відповідає даним Дніпропетровського МБТІ щодо частки власності відповідача у зазначеному домоволодінні. У звязку з цим до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено відповідні зміни згідно зазначеного акту.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Оскільки вищенаведені податкові розрахунки подані, а відповідні зобовязання задекларовані відповідачем у 2010 році, тобто до набрання чинності ПК України, умови та підстави формування сум податкового боргу та взаємозвязані з цим процедури і правила надіслання податкових вимог, з дотриманням яких повязується виникнення у позивача права на стягнення податкового боргу, регламентується законодавством, яке діяло до набрання чинності Податковим кодексом України, тобто положеннями Закону № 2181.

Положення Податкового кодексу України застосовуються до взаємовідносин, які виникли після набрання ним чинності, що відповідає положенням ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Щодо узгодженості самостійно визначених у податкових розрахунках податкових зобовязань, слід зазначити, що відповідно до п. 5.1. Закону № 2181 податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку.

Відносно узгодження податкових зобовязань за ППР від 12.02.2011 р. слід зазначити, що згідно з п/п. 5.2.1. Закону № 2181 податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Стосовно строків сплати податкових зобовязань, слід зазначити, що статтею 17 Закону України «Про плату за землю»(в редакції, що діяла до 01.01.2011 року) визначено, що податкове зобов'язання по земельному податку, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за базовий податковий (звітний) період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Аналогічні положення передбачені пунктом 287.3. ПК України, яким передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

При цьому, щодо строків сплати визначених у ППР від 12.02.2011 року податкових зобовязань, суд зазначає, що згідно з п/п. 5.3.1. Закону № 2181 у разі визначення податкового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобов'язаний погасити нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

В свою чергу, відповідно до п.1.3. Закону № 2181 під податковим боргом розуміється податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання. Згідно з п/п. 5.4.1. цього Закону узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Законом № 2181 встановлено процедуру стягнення податковим органом несплачених своєчасно сум податкових зобовязань (сум податкового боргу) та визначено передумови виникнення права на стягнення, у т.ч. за рахунок майна, податкового боргу.

Як зазначено вище, зазначені правила застосовуються до спірних відносин в силу строків подання вищенаведених розрахунків у 2010 році та взаємоповязаного з цим настання строків вчинення ДПІ послідуючих обовязкових у 2010 році дій, які є передумовою стягнення коштів і продажу майна боржника в рахунок погашення податкового боргу.

Зокрема, положеннями п/п. 6.2.1. Закону № 2181 передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

У взаємозвязку з вищенаведеним, суд зазначає, що посадові особи органів державної податкової служби зобов'язані дотримувати Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовувати надані їм права та виконувати покладені на них обовязки (ст. 13 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" в редакції в період направлення податкових вимог).

Отже, направлення податкових вимог з дотриманням встановлених законом № 2181 процедур є обовязком податкового органу, встановленим Законом, а не правом податкового органу.

Згідно з п/п. 6.2.2. Закону № 2181 податкові вимоги мають містити крім відомостей, передбачених підпунктом 6.2.3 цієї статті, посилання на підстави їх виставлення; суму податкового боргу, належного до сплати, пені та штрафних санкцій; перелік запропонованих заходів із забезпечення сплати суми податкового боргу. Податкові вимоги також надсилаються платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суму податкових зобов'язань у встановлені законом строки, без попереднього направлення (вручення) податкового повідомлення.

Відповідно до пункту 6.2.3. Закону № 2181 перша податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобов'язання та виникнення права податкової застави на активи платника податків. обов'язок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк.

Зокрема, відповідно до додатку № 1 до Порядку, затвердженого наказом ДПА України № 266 від 03.07.2011 року (далі-Порядок № 266) (форма першої податкової вимоги), серед таких наслідків визначено застереження щодо звернення податкового органу до суду з позовом про звернення стягнення податкового боргу на кошти та майно боржника.

Друга податкова вимога надсилається не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки.

Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

При цьому, згідно з п. 4.4. Порядку № 266, якщо платник податків не погасив у повному обсязі суму податкового боргу протягом 30 календарних днів від дня направлення (вручення) йому першої податкової вимоги, структурний підрозділ стягнення податкового боргу не пізніше п'ятого робочого дня, починаючи з останнього із зазначених 30 календарних днів, формує другу податкову вимогу.

Про необхідність дотримання цієї процедури та послідовності направлення податкових вимог вказується і в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 30.11.2009 № 1619/10/13-09.

У той же час, підпунктом 6.2.4. Закону № 2181 встановлено, що податкові вимоги, розміщені з порушенням правил, установлених цим підпунктом, вважаються такими, що не були врученими (надісланими) платнику податків.

В контексті наведеного підпунктом 10.1.1 Закону № 2181 встановлено спеціальне правило, відповідно до якого стягнення коштів та продаж інших активів платника податків провадяться не раніше тридцятого календарного дня з моменту надіслання йому другої податкової вимоги і здійснюється у порядку передбаченому ст. 10 Закону № 2181 з урахуванням положень статті 7 цього Закону щодо джерел погашення податкового боргу.

Отже, правовий аналіз сукупності зазначених правових норм, зокрема п/п. 10.1.1 Закону № 2181 у взаємозвязку з положенням п/п. 3.1.1. цього Закону, дає підстави для висновку, що передумовою примусового стягнення коштів та майна платника податків, є дотримання податковим органом правил і процедур, у т.ч. щодо строків та послідовності виставлення першої та другої податкових вимоги, дотримання яких є обовязковою складовою частиною процедури, дотримання якої зумовлює виникнення обставин та підстав для примусового стягнення активів, що також, в свою чергу, є гарантією дотримання прав платника податків зокрема шляхом інформування відповідача про існування податкового боргу, надання йому можливості самостійного визначення складу і черговості продажу своїх активів, в порядку визначеному статтею 7 Закону № 2181.

В даному випадку, як встановлено судом і зазначено вище, перша податкова вимога від 13.01.2010 р. № 1/18 була вручена відповідачу 13.05.2010 року.

Тобто, друга податкова вимога повинна була бути виставлена на раніше тридцятого дня після 13.05.2010 року, тобто не раніше 12.06.2010 року.

У той же час, друга податкова вимога була виставлена 17.02.2010 року, тобто до вручення 13.05.2010 року відповідачу першої вимоги, а отже в порушення приписів п/п. «б»п/п. 6.2.3. Закону № 2181, що свідчить про порушення позивачем законодавчо встановленої процедури, яка згідно з п/п. 10.1.1. Закону № 2181 є передумовою примусового стягнення активів платника податків, внаслідок чого та в силу наведених вище норм Закону № 2181 друга податкова вимога не може вважатися врученою (надісланими) платнику податків відповідно до Закону № 2181, а отже позивач не набув права вимагати стягнення активів відповідача.

З набранням чинності ПК України процедура стягнення коштів і майна в рахунок погашення податкового боргу, регламентується з урахуванням того, що положення ПК України застосовуються до правовідносин, які виникли після набрання ним чинності.

Тобто, в даній конкретній ситуації процедура стягнення боргу у 2011 році (який виник за звітними періодами 2010 року), зокрема і надання судом в порядку п. 95.3. ПК України дозволу на погашення боргу за рахунок майна, застосовується за умови дотримання у т.ч. у 2010 році вимог Закону № 2181 під час виставлення податкових вимог.

В даному випадку положення п. 95.2. ПК України, згідно з якими стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги, слід розуміти по відношенню до конкретних спірних відносин так, що у 2011 році стягнення коштів і майна за задекларованими у 2010 році зобовязаннями, може бути реалізовано за умови дотримання ДПІ порядку виставлення у 2010 році двох послідовних податкових вимог (крім інших випадків, коли 30-ий день після надіслання першої податкової вимоги, направленої за правилами Закону № 2181, припадає на 2011 рік).

Відсутність у ПК України положень щодо необхідності направлення другої вимоги не є в даному випадку реабілітацією протиправних дій позивача, які полягають у порушення визначених Законом № 2181 строків та порядку направлення податкових вимог та, відповідно, не є підставою для надання у 2011 році дозволу на погашення податкового боргу при очевидному порушенні у 2010 році вимог Закону № 2181 під час виставлення у 2010 році податкових вимог.

У взаємозвязку з вищенаведеним та щодо дотримання ДПІ процедури опису майна, суд також зазначає наступне.

В порушення вимог п. 89.2., п. 89.3. ПК України акт опису, у т.ч. акт щодо заміни предмета податкової застави, не містить визначення балансової вартості майна, або, як передбачено цією нормою, вартості майна за результатами оцінки майна, що свідчить про невідповідність акту зазначеним вимогам, про порушення процедури опису майна, а отже і про не доведеність виникнення правомірних передумов для вжиття заходів з погашення боргу за рахунок майна.

Щодо акту від 03.03.2011 року № 1/32906429 про відмову платника податків від опису майна, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 89.4. ПК України у разі якщо платник податків, зокрема, не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу. Проте, як вбачається з листа ДПІ від 28.01.2011 р. до відповідача (з пропозицією визначити майно у податкову заставу) та доданого до нього конверту, зазначений лист направлений відповідачу за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Проектна, 64 у той час, коли згідно з наданою ДПІ довідкою з ЄДР, 28.11.2008 року до ЄДР внесено запис про зміну місцезнаходження відповідача на адресу: м. Київ, вул. Червоноармійська 62/64. Наведене свідчить про порушення вимог п. 89.4. ПК України, а отже і про недотримання взаємозвязаної з цим процедури, яка передує вжиттю заходів з погашення боргу за рахунок майна боржника.

Окрім того, відповідно до п. 89.3. ПК України опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг. В порушення зазначених вимог, ДПІ не надано доказів надіслання або предявлення платнику податків зазначеного рішення від 25.05.2011 р., а отже процедура опису не може бути визнана правомірною, є такою, що проведена з порушенням закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В даному випадку, враховуючи встановлені судом обставини та наведені вище норми законодавства, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявності сукупності обставин та підстав, з якими законодавство повязує можливість задоволення даного позову. Як зазначено вище, позивачем не доведено дотримання процедур (порядку та строків виставлення податкових вимог, процедури та порядки опису майна, надіслання відповідачу визначених законом рішень і документів), а судом встановлено порушення позивачем норм законодавства, які регламентують ці заходи та процедури, дотримання яких в свою чергу є передумовою для здійснення примусових заходів щодо погашення боргу за рахунок майна. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 41, ч. 4. ст. 122, ч. 6. ст. 128, ч. 4 ст. 128, ч. 6 ст. 12 КАС України, статей 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегалюкс Плюс»про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна, а саме 31/100 частки домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Савченко Юрія, будинок 16/18 (реєстраційний номер майна 3377110).

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя О.А. Кармазін