Справа № 814/4288/15
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 р. Справа № 814/4288/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

ОСОБА_1

(у звязку з неприбуттям у судове засідання сторін, справа

розглядається в порядку п.2 ч.1 ст.197 КАС України)

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Євгройл» на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Євгройл» до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Євгройл» звернулось до суду з адміністративним позовом до ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27 листопада 2015 року № про збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 146 902 грн. за основним платежем та 73 451 грн. за штрафними санкціями; від 27 листопада 2015 року № про збільшення грошового зобовязання з податку на прибуток підприємств на суму 730 712 грн. за основним платежем та 365 356 грн. за штрафними санкціями; від 27 листопада 2015 року № про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 105 145 грн. та застосування штрафної санкції у сумі 26 286 грн.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі товариства з обмеженою відповідальністю «Євгройл» ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Євгройл», перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 29 вересня 2015 року по 10 листопада 2015 року ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Агропромислова компанія «Євгройл» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 липня 2015 року по 31 грудня 2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2012 року по 31 грудня 2014 року, про що складено акт перевірки №469/14-03-22-02/37585864 від 17 листопада 2015 року.

В акті перевірки податковим органом зазначено про наступні порушення позивача:

- ТОВ «Агропромислова компанія «Євгройл» порушено пп.153.8.1, п.153.9 ст. 153 Податкового кодексу України, а саме невірно відображено витрати на придбання корпоративних прав на суму 2 500 000 грн., в результаті чого завищено витрати за 2013 рік на суму 2 500 000 грн.;

- ТОВ «Агропромислова компанія «Євгройл» порушено пп.144.1 ст. 144, п.146.3 ст. 146 Податкового кодексу України, а саме завищено амортизаційні відрахування по обєкту «Мережеві лінії на території ЗПК (від АВР до ТП)» з вартості отриманих послуг по підключенню до мережі від ТОВ «Миколаївська агроенергетична компанія» на загальну суму 101 648 грн., які не повязані з фінансово-господарською діяльністю підприємства;

- ТОВ «Агропромислова компанія «Євгройл» порушено п.138.1, п.138.2, п.138.4 ст. 138, пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, а саме завищено витрати, що враховуються при визначенні обєкту оподаткування, на загальну суму 995 510 грн. за рахунок включення витрат на придбання макухи, біомаси, відходів лісової промисловості, лузги соняшникової тощо від ФОП ОСОБА_2, в частині витрат, фактичність придбання яких та повязаність з фінансово-господарською діяльністю підприємства не доведено;

- ТОВ «Агропромислова компанія «Євгройл» порушено п.138.1, п.138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, а саме завищено витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, обчислені з вартості електромеханічного обладнання, придбаного у ТОВ «Агро Альянс НК», ПП «Гілея Інвест», ТОВ «Оптис-Юг», ТОВ «Південьгруп», ТОВ «Профінструмент-Україна», ТОВ «Сіріус Стандарт», СФГ «Стріла», ТОВ «СП Укрсоя», придбання та використання яких у межах господарської діяльності підприємством не доведено.

На підставі акта перевірки ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 27 листопада 2015 року № про збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 146 902 грн. за основним платежем та 73 451 грн. за штрафними санкціями;

- від 27 листопада 2015 року № про збільшення грошового зобовязання з податку на прибуток підприємств на суму 730 712 грн. за основним платежем та 365 356 грн. за штрафними санкціями;

- від 27 листопада 2015 року № про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 105 145 грн. та застосування штрафної санкції у сумі 26 286 грн.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що в податковому обліку з податку на прибуток ТОВ «Агропромислова компанія «Євгройл» в додатку ЦП до декларації з податку на прибуток за підсумками 2013 року відобразило дохід від продажу корпоративних прав в розмірі 4 490 000 грн., тобто різницю між продажною вартістю корпоративних прав (7 000 000 грн.), витрат на придбання корпоративних прав (10 000 грн.) та розміром збільшення статутного фонду (2 500 000 грн.), а повинно було відобразити 6 990 000 грн. як різницю між продажною вартістю корпоративних прав (7 000 000 грн.) та витрат на придбання корпоративних прав (10 000 грн.), оскільки перерахування в сумі 2 500 000грн. проведені до реєстрації змін до статутного фонду та фактично є фінансовою допомогою. Також, суд першої інстанції дійшов до висновку, що господарські операції позивача з його контрагентами є ніщо інше як штучне створення документообігу з метою імітації господарських операцій, що дають право на формування сум податкового кредиту.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

В акті перевірки податковим органом було зазначено, з чим погодився суд першої інстанції, що ТОВ «Агропромислова компанія «Євгройл» невірно відображено витрати на придбання корпоративних прав на суму 2 500 000 грн., в результаті чого завищено витрати за 2013 рік на суму 2 500 000 грн.

Пунктом 14.1.81 Податкового кодексу України передбачено, що інвестиції - господарські операції, які передбачають придбання основних засобів, нематеріальних активів, корпоративних прав та/або цінних паперів в обмін на кошти або майно.

Відповідно до п.14.1.90 Податкового кодексу України корпоративні права - права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно п.153.9 ст. 153 Податкового кодексу України (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) - фінансовий результат від операцій з продажу та інших способів відчуження корпоративних прав в іншій, ніж цінні папери, формі, акцій приватних акціонерних товариств, цінних паперів, емітованих нерезидентами, розраховується як різниця між доходом від такого відчуження та сумою витрат у зв'язку з придбанням таких цінних паперів, інших, ніж цінні папери, корпоративних прав. Прибуток, отриманий від таких операцій, включається до складу доходів, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, а збиток до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Агропромислова компанія «Євгройл» придбало корпоративні права ДП «ІНКОМ-АГРО 2000» згідно із договором купівлі-продажу корпоративних прав від 19 березня 2013 року у ПП «Консоль-Тріо», що на момент продажу був учасником ДП «ІНКОМ-АГРО 2000» та володів його часткою в розмірі 100% статутного фонду. Розмір статутного фонду ДП «ІНКОМ-АГРО 2000» на момент продажу складав 616 400 грн. Згідно договору за відступлення корпоративних прав ТОВ «Агропромислова компанія «Євгройл» сплатив ПП «Консоль-Тріо» 10 000 грн.

В подальшому, згідно протоколу загальних зборів учасників №12 від 19 березня 2013 року ТОВ «Агропромислова компанія «Євгройл» було прийнято рішення про збільшення розміру статутного фонду ДП «ІНКОМ-АГРО 2000» на 2 500 000 грн.

При цьому, збільшення було здійснено грошовими коштами на розрахунковий рахунок ДП «ІНКОМ-АГРО 2000», що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (№19 від 19 березня 2013 року на суму 150 грн., №20 від 19 березня 2013 року на суму 443 000 грн., №21 від 19 березня 2013 року на суму 443 000 грн., №22 від 19 березня 2013 року на суму 880 000 грн., №23 від 19 березня 2013 року на суму 728 069 грн., №37 від 21 березня 2013 року на суму 5 781 грн.) (1 том а.с.136-141).

Відповідно до договору купівлі-продажу корпоративних прав від 05 грудня 2013 року ТОВ «Агропромислова компанія «Євгройл» продало свої корпоративні права в ДП «ІНКОМ-АГРО 2000» в розмірі 100% статутного фонду, що на момент реалізації складав 3 116 400 грн. ПП «Консоль-Тріо». Згідно договору за покупку корпоративного права ПП «Консоль-Тріо» повинен був сплатити ТОВ «Агропромислова компанія «Євгройл» 7 000 000 грн.

Отже, враховуючи вищенаведені норми та встановлені обставини, колегія суддів вважає, що апелянтом правомірно на підставі вказаних платіжних документів було відображено у 2013 році дохід від продажу корпоративних прав в розмірі 4 490 000 грн., тобто різниця між продажною вартістю корпоративних прав 7 000 000 грн., витрат на придбання корпоративних прав 10 000 грн. та розміром збільшення статутного фонду 2 500 000 грн.

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що у звязку перерахуванням коштів на рахунок ДП «ІНКОМ-АГРО 2000» до внесення змін в статут підприємства це фактично є фінансовою допомогою, виходячи з наступного.

Відповідно до п.14.1.257 Податкового кодексу України фінансовою допомогою є фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. Безповоротна фінансова допомога - це: сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних). Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Зі змісту платіжних доручень вбачається, що платником - ТОВ «Агропромислова компанія «Євгройл» були перераховані кошти на рахунок ДП «ІНКОМ-АГРО 2000» з призначенням платежу - поповнення уставного фонду, що в свою чергу не підпадає під критерії визначення фінансової допомоги, які перелічені в п.14.1.257 Податкового кодексу України.

Таким чином, враховуючи те, що за результатами проведення операцій з поповнення установчого фонду на підставі вказаних платіжних доручень в подальшому були внесені зміни до статутного фонду та був укладений договір купівлі-продажу корпоративних прав від 05 грудня 2013 року, згідно якого ТОВ «Агропромислова компанія «Євгройл» продало свої корпоративні права в ДП «ІНКОМ-АГРО 2000» в розмірі 100% статутного фонду ПП «Консоль-Тріо», колегія суддів вважає помилковими посилання податкового органу та суду першої інстанції, що вказані перераховані кошти слід вважати фінансовою допомогою.

Також, суд першої інстанції погодився з висновками податкового органу, що позивачем в 2013 році включено до складу основних фондів суму в розмірі 666 666, 66 грн. від вартості послуг по підключенню до мережі від ТОВ «Миколаївська агроенергетична компанія» у грудні 2013 року, але фактичність та необхідність придбання яких підприємством не доведена.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, 04 квітня 2013 року ТОВ «Агропромислова компанія «Євгройл» було укладено договір про надання консалтингових послуг №04-04-13 з ТОВ «Миколаївська агроенергетична компанія», відповідно до якого надавались послуги по підключенню до електромережі, зокрема, підключення до мережі, отримання експлуатаційного сертифікату, отримання ліцензії на виробництво, отримання ліцензії на «зелений тариф».

Податковим органом не заперечується те, що факт виконання вказаного договору підтверджується наданими до перевірки апелянтом актами здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання податкового органу на ненадання підприємством розшифровки здійснених послуг, як на підставу не доведення виконання договору, оскільки відсутність окремих документів не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися).

Отже, апелянтом правомірно віднесено вартість послуг по підключенню до електромережі за період з грудня 2013 року до складу основних засобів на обєкт «Мережеві лінії на території ЗПК (від АВР до ТП)» та нараховано амортизацію з 2014 року в сумі 101 647, 65 грн., яку включено в Декларацію з податку на прибуток за 2014 рік у загальній сумі 101 647, 65 грн., що помилково не було встановлено судом першої інстанції.

Під час проведення перевірки податковий орган також дійшов до висновку, що підприємством завищено витрати, що враховуються при визначенні обєкту оподаткування на загальну суму 995 510 грн. за рахунок включення витрат на придбання макухи, біомаси, відходів лісової промисловості, лузги соняшникової від ФОП ОСОБА_2, оскільки такі придбання не доведені.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Агропромислова компанія «Євгройл» були укладені договори поставки з ФОП ОСОБА_2, а саме №34 від 03 лютого 2014 року, №44 від 06 травня 2014 року, №29 від 01 липня 2014 року, на підставі яких були отримані апелянтом відходи деревини, макуха, лузга соняшникова для їх подальшої переробки.

Факт виконання укладених договорів підтверджено, зокрема, видатковими накладними та платіжними дорученнями, які підтверджують оплату за вказані послуги.

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що апелянтом не підтверджено виконання вказаних договорів поставки, оскільки відсутні товарно-транспортні накладні та подорожні листи на перевезення товару, так як відсутність транспортних документів на перевезення товарно - матеріальних цінностей з наслідками формування бази оподаткування податком на прибуток не є обов'язковими при оподаткуванні операцій за договором поставки, а тому відсутність у апелянта вказаних документів не може бути доказом безтоварності господарських операцій проведених з ФОП ОСОБА_2, натомість факт передання товару апелянту та, відповідно, набуття права власності на нього, підтверджується належно оформленими видатковими накладними, які наявні в матеріалах справи.

Стосовно висновків суду першої інстанції про завищення витрат, які враховуються при визначенні обєкту оподаткування за рахунок включення витрат придбання товарно-матеріальних цінностей у ТОВ «Агро Альянс НК», ПП «Гілея Інвест», ТОВ «Оптис-Ю», ТОВ «Південьгруп», ТОВ «Профінструмент-Україна», ТОВ «Сіріус Стандарт СФГ «Стріла», ТОВ «СП Укрсоя», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139 ПК України).

Відповідно до пп.14.1.181 п.14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п.198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.6 ст. 198 ПК України не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.п.7.2.6 цього пункту).

Законом України "Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Таким чином, для підтвердження формування валових витрат та включення до складу податкового кредиту сум податку, сплачених у складі ціни за придбаний товар (роботи, послуги), необхідні первинні документи (податкові накладні, видаткові накладні, акти здачі-прийняття товару тощо), оформлені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні".

Згідно з ч.2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

При цьому колегія суддів акцентує до увагу на тому, що правила податкового обліку не встановлюють конкретного переліку первинних документів, за допомогою яких повинні бути оформлені господарські операції, а також не передбачають будь-яких спеціальних вимог до форми або виду первинних документів, до їх оформлення та заповнення. До документів, які засвідчують факт придбання товару, робіт, послуг, діюче законодавство висуває лише одну умову - вони повинні засвідчувати фактичне отримання товару або результати робіт, послуг.

З наведених законодавчих положень вбачається, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на формування валових витрат та податкового кредиту є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг), а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку (зокрема, податковими накладними), що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, у перевіряємий період між апелянтом та ТОВ «Агро Альянс НК» був укладений договір перевезення вантажів №1 від 08 січня 2014 року та у цей період апелянт мав взаємовідносини з ТОВ «Профінструмент-Україна», ФГ «Стріла».

Також, у перевіряємий період з ПП «Гілея Інвест» було укладено договір поставки товару №14 від 11 березня 2014 року, виконання якого підтверджено видатковими та податковими накладними.

У жовтні 2013 року позивач мав господарські відносини з ТОВ «Оптис-Юг», на підтвердження яких позивачем також надано видаткові та податкові накладні.

17 червня 2013 року, ТОВ «Агропромислова компанія «Євгройл» було укладено договір поставки продукції №1706-13 на придбання труби д. 1220x10 ст.20 ГОСТ 10706 у кількості 21 т на загальну суму 210 000 грн., виконання якого підтверджено видатковими та податковими накладними, товарно-транспортними накладними.

При цьому, податковий орган посилається на відсутність товарно-транспортних накладних, а отже ставить під сумнів фактичне виконання вказаних договорів, у звязку з чим не підлягають врахуванню при визначенні оподатковуваного доходу платника та при формування податкового кредиту.

Колегія суддів вважає такі висновки необґрунтованими, оскільки, як вже було зазначено вище сама по собі наявність або відсутність товарно-транспортних накладних не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у зобов'язаннях платника податків, що помилково не було встановлено судом першої інстанції.

Разом з цим, саме з зазначених підстав, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що виконання договору №29/01 від 29 січня 2013 року про надання транспортно-експедиційних послуг, який був укладений з ТОВ «Південьгрупп» не підтверджено у звязку з відсутністю транспортних документів, оскільки первинні документи, наявність яких не заперечується податковим органом, а саме акти виконаних робіт та податкові накладні є підтвердженням отримання експедиційних послуг.

Також, у листопаді 2013 року ТОВ «АПК Євгройл» було укладено з ТОВ «СП Укрсоя» договір поставки №54, виконання якого підтверджено видатковими та податковими накладними, на загальну суму 71 389, 50 грн., товарно-транспортними накладними на перевезення сільськогосподарської продукції, тобто вказані документи містять необхідну для цілей оподаткування інформацію щодо змісту спірної операції.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання податкового органу на недоліки в транспортних накладних від ТОВ «СП Укрсоя», а саме відсутність номерів посвідчень водіїв, оскільки незначні недоліки в їх заповненні носять оціночний характер та не є підставою для висновку про позбавленні юридичної сили і доказовості цих документів, а відтак недотримання вимог, що пред'являються до оформлення первинного документа в бухгалтерському обліку, не може бути безумовним висновком про безтоварність спірної господарської операції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо здійснення господарських операцій між позивачем та його вказаними контрагентами у перевіряємий період без мети настання правових наслідків є помилковими.

Таким чином, судом першої інстанції, на підставі наявних в матеріалах справи доказів зроблений помилковий висновок про доведеність податковим органом, на якого в силу норми ч.2 ст. 71 КАС України покладається обов'язок доказування правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень, у звязку з чим вимоги щодо їх скасування підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного колегія суддів, керуючись п.3, п.4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним, скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ТОВ «Агропромислова компанія «Євгройл» задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.3 ч.1 ст. 198, п.3, п.4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Євгройл» задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Євгройл» до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27 листопада 2015 року про збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 146 902 грн. за основним платежем та 73 451 грн. за штрафними санкціями.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27 листопада 2015 року про збільшення грошового зобовязання з податку на прибуток підприємств на суму 730 712 грн. за основним платежем та 365 356 грн. за штрафними санкціями.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27 листопада 2015 року про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 105 145 грн. та застосування штрафної санкції у сумі 26 286 грн.

Постанова апеляційного суду набирає чинності через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

ОСОБА_1