Справа № 826/19720/15
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

07 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Закревській І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київського міського центру зайнятості на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом Київського міського центру зайнятості до Генеральної прокуратури України про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2016 року в задоволенні адміністративного позову Київського міського центру зайнятості до Генеральної прокуратури України про стягнення заборгованості - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною постановою, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить її скасувати та ухвалити нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, наказом Генеральної прокуратури України від 01 грудня 2014 року № 2718ц ОСОБА_3 звільнено з посади, у зв'язку з припиненням трудового договору відповідно до п. 7-2 статті 36 КЗпП України.

В подальшому, 23 грудня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Святошинському районному центрі зайнятості із заявою про надання статусу безробітного, в результаті чого йому було надано вказаний статус та матеріальне забезпечення у вигляді допомоги по безробіттю у розмірі 25 308,98 грн. за період з 30 грудня 2014 року по 17 червня 2015 року, що підтверджується довідкою-розрахунком Святошинського РЦЗ

Підставою для припинення виплати ОСОБА_3 допомоги по безробіттю з 18 червня 2015 року та зняття його з реєстрації як безробітного відповідно до положень пп. 2 п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», абз. 10 пп. 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу затвердженого постановою КМ України від 20 березня 2013 року №198 стало поновлення роботодавцем (відповідачем) безробітного на роботі.

Надалі було видано наказ Святошинського районного центру зайнятості від 03 липня 2015 року № 244, яким прийнято рішення про відшкодування Генеральною прокуратурою України виплачених коштів у вигляді допомоги по безробіттю ОСОБА_3, згідно довідки-розрахунку в сумі 2 800, 25 грн.

06 липня 2015 року Святошинським районним центром зайнятості було направлено повідомлення до Генеральної прокуратури України, в якому пропонувалося повернути в добровільному порядку службі зайнятості суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному ОСОБА_3

Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2015 року позов ОСОБА_3 до Генеральної прокуратури України задоволено частково: визнано протиправним та скасувано наказ Генеральної прокуратури України від 01 грудня 2014 року № 2718ц про звільнення ОСОБА_3 з посади начальника першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ Головного управління нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України; поновлено ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1; місце реєстрації: 03115, АДРЕСА_1) на посаді начальника першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ Головного управління нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України з 02 грудня 2014 року; стягнуто з Генеральної прокуратури України на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1; місце реєстрації: 03115, АДРЕСА_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 02 грудня 2014 року по 15 червня 2015 року включно; зобов'язано Генеральну прокуратуру України (ідентифікаційний код 00034051; місце знаходження: 01001, місто Київ, вулиця Різницька, будинок № 13/15) вжити заходів, направлених на видалення з офіційного веб-сайту http://www.gp.gov.ua/ інформації про звільнення ОСОБА_3 з посади начальника першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ Головного управління нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України відповідно до частини 2 статті 3 Закону України № 1682-VII у зв'язку з припиненням трудового договору відповідно до пункту 7-2 статті 36 Кодексу законів про працю України.

Згідно із довідкою-розрахунком від 03 липня 2015 року № 05-28/2469 ОСОБА_3 за періоди з 30 грудня 2014 року по 17 червня 2015 року виплачено допомогу по безробіттю в розмірі 28 006, 35 грн.

За письмовим повідомленням Святошинського районного центру зайнятості від 06 липня 2015 року Генеральна прокуратура України добровільно вказані кошти не повернула, в результаті чого позивач звернувся до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про зайнятість населення» (далі - Закон №5067-VI) та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі - Закон №1533-III).

В силу статті 5 Закону № 5067-VI держава гарантує у сфері зайнятості, зокрема, соціальний захист у разі настання безробіття.

Відповідно до статті 9 Закону № 5067-VI кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом участі в загальнообов'язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття.

Даним правом скористався ОСОБА_3, отримавши статус безробітного.

Пункту 20 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року №219 передбачено, що громадяни, зареєстровані як такі, що шукають роботу, та безробітні, знімаються з обліку з дня поновлення безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили. Повернення виплачених безробітному коштів здійснюється відповідно до частини 4 статті 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Згідно із пунктом 1 частини четвертої статті 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Як вже зазначалось, ОСОБА_3 був поновлений на посаді з начальника першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ Головного управління нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України відповідно до постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 червня 2015 року.

Відтак, суд апеляційної інстанції зазначає, що право на призначення допомоги по безробіттю у ОСОБА_3 виникло з часу постановки на облік саме у зв'язку із звільненням останнього 01 грудня 2014 року з Генеральної прокуратури України на підставі п. 7-2 статті 36 КЗпП України та сплатою за вказаним місцем роботи протягом 12 місяців страхових внесків.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Приписам наведеної норми кореспондують положення ч. 4 статті 21 КАС, згідно з якими вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз припису наведеної норми дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 18 червня 2013 року у справі № 21-204а13.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що права, обов'язки та відповідальність Фонду та роботодавця визначені статтями 34, 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», якими передбачено, зокрема, право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов'язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

В той же час, Генеральна прокуратура України у спірних відносинах виступала в ролі роботодавця та не виконувала функцій суб'єкта владних повноважень, а вимога про стягнення шкоди, в свою чергу, не поєднана із вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності відповідача.

На підставі наведеного, враховуючи характер спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, суд першої інстанції помилково відкрив провадження у адміністративній справі та розглянув справу по суті позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 статті 203 КАС України, постанова абр ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду України приходить до висновку про необхідність скасування постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2016 року та закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 57, 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київського міського центру зайнятості - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2016 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом Київського міського центру зайнятості до Генеральної прокуратури України про стягнення заборгованості - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.