Справа № 826/20823/13-а
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 травня 2016 року № 826/20823/13-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Фактор Енергогруп»
до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправною відмову, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фактор Енергогруп» (далі за текстом - позивач або ТОВ «Фактор Енергогруп») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі за текстом - відповідач або ДПІ) про визнання протиправним та скасування рішення від 14.08.2013р. №3170/10/26-56-15-02-05 «Про відмову в прийнятті податкової декларації».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.01.2014р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014р. постанову суду першої інстанції від 28.01.2014р. скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги задоволено повністю.

Ухвалою ж Вищого адміністративного суду України від 10.11.2015р. скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.01.2014р. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2014р., а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ухвали від 23.11.2015р. справу прийнято до провадження судді Окружного адміністративного суду м. Києва Шулежка В.П. та призначено її до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити. Зокрема, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що засобами телекомунікаційного зв'язку до ДПІ подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за підсумками півріччя 2013 року, яка була оформлена належним чином та містила всі обов'язкові реквізити, передбачені ПК України. При цьому позивач стверджує, що він мав збитки за результатами господарської діяльності як за минулий рік, так і отримав збитки у півріччі 2013 року, а тому у відповідності до норм податкового законодавства повинен був подавати декларацію за загальним (поквартальним) принципом. З огляду на вказане, позивач вважає, що підстав для невизнання поданої ним декларації не було, а тому рішення відповідача про відмову у прийнятті зазначеної податкової декларації з податку на прибуток підприємства є незаконним та підлягає визнанню протиправним.

З урахуванням наведеного позивач просить задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях, просив відмовити у задоволенні позову. Зокрема, в обґрунтування своїх заперечень представник ДПІ зазначив, що положеннями п. 49.1 ст. 49 і п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України не обумовлено можливості для платника податків на подання декларації з податку на прибуток підприємства за півріччя 2013 року, а тому подана позивачем декларація не відповідала вказаним положенням, з огляду на що і не була визнана податковою звітністю.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України у судовому засіданні 22.02.2016р. ухвалено про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фактор Енергогруп» зареєстровано у статусі юридичної особи (код з ЄДР 37333655) та перебуває на обліку в ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві.

08.08.2013р. ТОВ «Фактор Енергогруп» подало до ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві, правонаступником якої є відповідач, за допомогою засобів телекомунікаційного зв'язку електронну податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за підсумками півріччя 2013 року, що підтверджується квитанцією N 2, копія якої наявна в матеріалах справи.

В зазначеній податковій декларації ТОВ «Фактор Енергогруп» задекларувало, зокрема, наступні показники:

- ряд. 01 «Доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування (рядок 02 + рядок 03)» - 20041521грн.;

- ряд. 04 «Витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування (рядок 05 + рядок 06)» - 24153727грн.;

- ряд. 06.5 «Від'ємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) року (від'ємне значення рядка 07 Податкової декларації за попередній звітний (податковий) рік» - 11609436грн.;

- ряд. 07 «Об'єкт оподаткування від усіх видів діяльності (рядок 01 - рядок 04) (+, -)» - 4112206 грн. (зі знаком "-");

- ряд. 16 «Податок на прибуток, нарахований за результатами останнього календарного кварталу (звітного) податкового періоду (рядок 14 - рядок 15) (+, -)» - прочерк.

ДПІ у Подільському районі направило ТОВ «Фактор Енергогруп» лист від 14.08.2013р. №3170/10/26-56-15-02-05 «Про відмову у прийнятті податкової декларації», в якому підтвердила факт надходження декларації з податку на прибуток підприємства за перше півріччя 2013 року (реєстраційний номер ) та повідомила про порушення п. 49.1 ст. 49 та п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим така декларація не визнана як податкова звітність.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до п/п.16.1.3. п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платники податків зобов'язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з п.46.1. ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання (п.48.1 ст.48 ПК України).

Обов'язкові реквізити, які податкова декларація повинна містити, визначено п.48.3 ст.48 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.48.7 ст.48 ПК України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених п.46.4 ст.46 цього Кодексу.

Порядок подання податкової декларації до органів державної податкової служби регулюється статтею 49 ПК України.

Так, пунктом 49.1 та абзацом 1 пункту 49.2 статті 49 ПК України закріплено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Зокрема, п.49.18 ст.49 ПК України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:

- календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця;

- календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя);

- календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року;

- календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу (пп. 49.18.4);

- календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до абз. 9, 10, 11 п. 57.1 ст. 57 ПК України, у разі якщо платник податку, який сплачує авансовий внесок, за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток, він має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал. Такий платник податку авансових внесків у другому - четвертому кварталах звітного (податкового) року не здійснює, а податкові зобов'язання визначає на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік, яка подається до органу державної податкової служби в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Платник податку, який за підсумками минулого звітного (податкового) року не отримав прибутку або отримав збиток, податкові зобов'язання не нараховував і не мав базового показника для визначення авансових внесків у наступному році, а за підсумками першого кварталу отримує прибуток, має подати податкову декларацію за перше півріччя, три квартали звітного (податкового) року та за звітний (податковий) рік для нарахування та сплати податкових зобов'язань.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

Крім того, п. 152.9 ст. 152 розділу III "Податок на прибуток підприємств" ПК України визначено, що для цілей цього розділу використовуються такі податкові періоди: календарні квартал, півріччя, три квартали, рік. Базовим податковим (звітним) періодом для цілей цього розділу є календарний квартал або календарний рік для платників податків, визначених у п. 57.1 ст. 57 цього Кодексу.

З наведеного вбачається, що податковим законодавством регламентовані додаткові права для платників податку на прибуток, які не отримали прибутку або зазнали збитків у першому кварталі звітного року, зокрема, такі як можливість складання та подання до контролюючого органу податкової декларації за перше півріччя.

Отже, доводи ДПІ про те, що подання такої декларації законодавством не передбачено, а показники такої звітності ніде не відображаються, є помилковими та не ґрунтуються на вищевказаних положеннях ПК України.

У зв'язку із наведеним суд зазначає, що згідно п. "в" п.49.3 ст.49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із способів, зокрема, як засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п.49.5 ст.49 цього Кодексу у разі надсилання податкової декларації поштою, платник податку зобов'язаний здійснити таке відправлення на адресу відповідного органу державної податкової служби не пізніше ніж за десять днів до закінчення граничного строку подання податкової декларації, визначеного цією статтею, а при поданні податкової звітності в електронній формі, - не пізніше закінчення останньої години дня, в якому спливає такий граничний строк.

Практична реалізація процедури прийняття податкової декларації визначається пунктами 49.8 та 49.9 статті 49 ПК України.

Як передбачено нормою абзацу першого пункту 49.9 статті 49 ПК України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом. За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу, податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою:

Згідно з пунктом 49.8 статті 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу.

Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

При цьому, як встановлено пунктом 49.10 статті 49 ПК України, відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо), забороняється.

Водночас Податковим кодексом України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 ПК України. У такому разі на підставі пункту 49.11 статті 49 ПК України контролюючий орган зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

У разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом (п.49.13 ст.49 ПК України).

У свою чергу, згідно з пунктом 49.12 статті 49 ПК України, у разі отримання відмови контролюючого органу у прийнятті податкової декларації платник податків має право:

- подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання;

- оскаржити рішення контролюючого органу у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

В даному випадку, з поданої позивачем декларації з податку на прибуток за перше півріччя 2013р. вбачається, що ТОВ «Фактор Енергогруп» за підсумками минулого звітного (податкового) року отримало збиток у розмірі 11609436грн., податкове зобов'язання не нараховувало і не мало базового показника для визначення авансових внесків у наступному 2013 році, при цьому, за підсумками першого півріччя 2013 року також отримало збиток (рядок 07 декларації). Дані обставини стосовно отримання підприємством збитків ДПІ в ході розгляду справи жодним чином не заперечувалися та не спростовані, судом ж не встановлено невідповідностей у задекларованих позивачем показниках та в обов'язкових реквізитах декларації, які б давали підстави для відмови у прийнятті декларації.

При цьому суд зазначає, що в силу положень п. 49.8 статті 49 ПК України на стадії прийняття декларації контролюючим органом перевіряється лише достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, інші показники (у т.ч. їх документальне підтвердження) перевірці не підлягають. Достовірність ж показників декларацій та їх документальне підтвердження підлягає дослідженню контролюючим органом під час проведення документальної перевірки платника податків, за результатами якої, у разі встановлення порушень, приймається відповідне податкове повідомлення-рішення про визначення платнику грошових зобов'язань.

З огляду на викладене, питання правомірності декларування позивачем показників декларації не може бути предметом доказування у межах даного позову та, відповідно, суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, беручи до уваги наведені обставини, які давали позивачу можливість складання та подання до контролюючого органу податкової декларації з податку на прибуток за перше півріччя, суд приходить до висновку, що рішення відповідача про невизнання звітності не ґрунтується на нормах ПК України та не враховує фактичних обставин, пов'язаних із поданням податкової декларації.

При цьому суд також констатує порушення в даному випадку строку направлення такого рішення позивачу, передбаченого пп. 49.11.1 п. 49.11 ст. 49 ПК України, а отже спірне рішення є таким, що прийняте всупереч встановленому порядку.

Відтак, враховуючи наведене у сукупності, слід зазначити, що в порядку виконання обов'язку, визначеного ч.2 ст.71 КАС України, ДПІ не доведено законності та обґрунтованості відмови у прийнятті декларації позивача, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнання протиправною відмову податкового органу прийняти податкову декларацію позивача з податку на прибуток підприємства за підсумками півріччя 2013 року, що означає, що вищезгадана відмова у визнанні декларації податковою звітністю не створює жодних правових наслідків з моменту формування вказаної відмови.

Оскільки вказана відмова у визнанні декларації є протиправною, в силу наведених вище норм законодавства декларація вважається поданою у день її фактичного надходження, що зумовлює обов'язок ДПІ враховувати цю декларацію поданою датою на день її фактичного надходження (08.08.2013р.) та, відповідно, відображати її дані у відповідних інформаційних системах, а відтак з метою повного захисту прав позивача та ефективної їх реалізації, враховуючи положення ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 162 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати ДПІ врахувати декларацію позивача з податку на прибуток підприємства за підсумками півріччя 2013 року (реєстраційний номер ) датою її фактичного надходження (08.08.2013р.), а також відобразити наведені в ній відомості в автоматизованих інформаційних системах, базах даних та по особовому рахунку позивача.

Згідно з п.1 ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Разом з тим, частиною 2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позову як зазначено вище.

Відповідно, беручи до уваги положення статті 94 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення до суду), на користь позивача підлягає присудженню з Державного бюджету всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись вимогами статей 11, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор Енергогруп» задовольнити.

Визнати протиправною відмову Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві у прийнятті податкової декларації ТОВ «Фактор Енергогруп» з податку на прибуток підприємства за підсумками півріччя 2013 року (реєстраційний номер ), яка оформлена листом-повідомленням від 14.08.2013р. №3170/10/26-56-15-02-05.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві врахувати в обліку декларацію ТОВ «Фактор Енергогруп» з податку на прибуток підприємства за підсумками півріччя 2013 року (реєстраційний номер ) датою її фактичного надходження - 08.08.2013р. та відобразити наведені в ній відомості в автоматизованих інформаційних системах, базах даних та по особовому рахунку ТОВ «Фактор Енергогруп» станом на 08.08.2013р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор Енергогруп» () 68,82 грн. (шістдесят вісім гривень 82 коп.) на відшкодування судового збору, сплаченого платіжним дорученням від 19.12.2013р. №5153.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко