Справа № 803/761/16
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року Справа № 803/761/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання Шафранюк І.Ф.,

за участю представника позивача Міщук І.В.,

представника відповідача Луцької ОДПІ Арендарчука О.Ю.,

представника відповідача ГУ ДКС Петрунів Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Реммеблі» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії та стягнення бюджетного відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Реммеблі» (далі - ПП «Реммеблі») звернулося в суд з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ, відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області (далі - ГУ ДКС у Волинській області, відповідач 2) про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання ГУ ДКС у Волинській області висновку щодо бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, зобов'язання надати ГУ ДКС висновок про відшкодування з Державного бюджету України на користь ПП «Реммеблі» бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2012 року та стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 2 350 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.05.2012 року позивачем до Луцької ОДПІ було подано декларацію з податку на додану вартість за квітень 2012 року із розрахунком та заявою щодо бюджетного відшкодування, розмір якого становить 2 350 000 грн.

04 липня 2012 року Луцькою ОДПІ за результатами позапланової виїзної перевірки ПП «Реммеблі» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за квітень 2012 року складено акт №2301/15-3/31836555. На підставі висновків акту перевірки податковим було органом винесено податкове повідомлення-рішення від 24.07.2012 року №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за квітень 2012 року в розмірі 2 350 000 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 587 500 грн. Вказане податкове повідомлення-рішення позивач оскаржував в судовому порядку. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 07.11.2013 року, позов ПП «Реммеблі» задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 24.07.2012 року №. За результатом апеляційного оскарження, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2015 року скасовано постанову суду першої інстанції від 07.11.2012 року та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ПП «Реммеблі» відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням ПП «Реммеблі» оскаржило його в касаційному порядку. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.07.2015 року скасовано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2015 року та залишено в силі постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07.11.2012 року. Луцькою ОДПІ було подано до Верховного Суду України заяву про перегляд рішення Вищого адміністративного суду України від 28.07.2015 року, ухвалою Верховного Суду України від 02.10.2015 року відмовлено в допуску даної справи до провадження.

Таким чином за результатом судового оскарження підтверджено правильність розрахунку позивачем суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 2 350 000 грн. Однак, у встановлені законодавством строки позивач суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість не отримав.

В зв'язку з наведеним позивач просить визнати протиправною бездіяльність щодо ненадання ГУ ДКС у Волинській області висновку щодо бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, зобов'язати надати ГУ ДКС висновок про відшкодування з Державного бюджету України на користь ПП «Реммеблі» бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2012 року та стягнути суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 2 350 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача Луцької ОДПІ в судовому засіданні адміністративний позов не визнав, просив в позові відмовити. В поданих письмових запереченнях вказує на те, що бюджетне відшкодування податку на додану вартість здійснюється органом державного казначейства з дотриманням процедури та на умовах, визначених статтею 200 ПК України та Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 року №39, тому вважає, що рішення суду про задоволення позовних вимог про стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість буде помилковим з огляду на те, що така вимога позивача не є правильним способом захисту прав платника податку на додану вартість. У зв'язку з цим просить відмовити у задоволенні позову. Крім того, вказав, що враховуючи те що позивач звернувся з даним позовом лише 19.05.2016 року, а право на бюджетне відшкодування з ПДВ виникло у підприємства 07.11.2012 року, то позивачем порушено строки визначені податковим законодавством на отримання такого бюджетного відшкодування. На підставі наведеного просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник відповідача ГУ ДКС в судовому засіданні адміністративний позов не визнала, просила в позові відмовити. В поданих письмових запереченнях вказує на те, що, що відповідно до норм чинного законодавства орган державної фіскальної служби надає висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету, на підставі якого орган казначейства перераховує платникові податку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку.

Згідно з інформацією, наданою листом Управління Державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області від 26.05.2016 року №02-03/1040, висновки Луцької ОДПІ для повернення бюджетного відшкодування з ПП «Реммеблі» по декларації за квітень 2012 року станом на 26.05.2016 року до Управління Казначейства не надходили.

Крім того вказує, що вимога щодо стягнення з Державного бюджету України на користь ПП «Реммеблі» бюджетного відшкодування з податку на додану вартість не є правильним способом захисту прав платника ПДВ та суперечить правовій позиції Верховного Суду України.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Частина 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Судом встановлено, що 21.05.2012 року позивачем до Луцької ОДПІ було подано декларацію з податку на додану вартість за квітень 2012 року із розрахунком та заявою щодо бюджетного відшкодування, розмір якого становить 2 350 000 грн.

04 липня 2012 року Луцькою ОДПІ за результатами позапланової виїзної перевірки ПП «Реммеблі» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за квітень 2012 року складено акт №2301/15-3/31836555. На підставі висновків акту перевірки податковим було органом винесено податкове повідомлення-рішення від 24.07.2012 року №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за квітень 2012 року в розмірі 2 350 000 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 587 500 грн.

Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його в судовому порядку. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 07.11.2013 року, позов ПП «Реммеблі» задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 24.07.2012 року №. За результатом апеляційного оскарження, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2015 року скасовано постанову суду першої інстанції від 07.11.2012 року та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ПП «Реммеблі» відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням ПП «Реммеблі» оскаржило його в касаційному порядку. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.07.2015 року скасовано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2015 року та залишено в силі постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07.11.2012 року. Луцькою ОДПІ було подано до Верховного Суду України заяву про перегляд рішення Вищого адміністративного суду України від 28.07.2015 року, ухвалою Верховного Суду України від 02.10.2015 року відмовлено в допуску даної справи до провадження.

Таким чином за результатом судового оскарження підтверджено правильність розрахунку позивачем суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 2 350 000 грн. Однак, у встановлені законодавством строки позивач суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість не отримав.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує на таке.

За визначенням Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - це відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу (пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.4 ст.200 ПК України).

Положеннями пунктів 200.5, 200.7, 200.8, 200.12, 200.13, 200.14, 200.15 ПК України встановлено, що не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які: були зареєстровані як платники цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів); мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування у звітному (податковому) періоді, та зараховує таку суму заниження до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

У разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Проаналізувавши вищевказані норми чинного законодавства, суд зазначає, що Луцькою ОДПІ не було виконано зазначені вимоги ПК України та не направлено відповідний висновок про бюджетне відшкодування ПДВ позивачу до органів казначейства.

Нормами ПК України чітко визначений імперативний обов'язок податкового органу щодо дій, які він повинен вчинити після закінчення процедури адміністративного чи судового оскарження для відшкодування ПДВ платнику податків.

02.10.2015 року остаточно закінчилася процедура судового оскарження у справі про протиправність винесеного податковим органом податкового-повідомлення рішення. Право позивача на відшкодування ПДВ в сумі 2 350 000 гривень було підтверджено в судовому порядку та не заперечується Луцькою ОДПІ при розгляді даної справи.

З моменту надходження ухвали суду до податкового органу в Луцької ОДПІ виник обов'язок щодо направлення висновку із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету до органу казначейства.

Представником відповідача в судове засідання не представлено жодного доказу того, що такий висновок до органу казначейства був направлений.

Станом на момент розгляду справи відповідачем 1 вказаний обов'язок не виконано, чим порушено норми чинного законодавства та допущено протиправну бездіяльність, а відтак в цій частині позов підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлений факт порушення прав позивача на отримання бюджетного відшкодування в передбачені законом строки протиправною бездіяльністю відповідача - ним не виконано обов'язок в частині подання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у п'ятиденний строк після закінчення перевірки висновок із зазначенням суми, яка підлягає відшкодуванню із бюджету.

Щодо вимоги про стягнення з Державного бюджету України на користь ПП «Реммеблі» бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, суд зазначає наступне.

Згідно правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові цього суду від 02.12.2015 року по справі №826/17403/14 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 54438185), яка прийнята за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 237 КАС України, позовні вимоги про стягнення бюджетної заборгованості з ПДВ не є правильним способом захисту прав позивача, оскільки відшкодування з Державного бюджету України ПДВ є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Проте суд вважає за необхідне у порядку абзацу другого частини першої цієї ж статті Кодексу адміністративного судочинства України відступити від викладеної правової позиції Верховного Суду України з наступних мотивів.

Так, після закінчення установлених чинним законодавством строків для адміністративної процедури перевірки наявності у платника права на бюджетне відшкодування у результаті невчинення компетентними органами належних дій невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість.

Наведений юридичний факт, у свою чергу, зумовлює виникнення фінансових правовідносин між боржником в особі держави та кредитором - платником податків, права якого порушені саме внаслідок несплати йому відповідної суми.

Слід також зазначити, що з моменту виникнення у платника бюджетної заборгованості настає й протиправна бездіяльність податкового органу як суб'єкта владних повноважень, що утворює матеріально-правовий аспект порушеного права платника і наслідки якої підлягають усуненню в судовому порядку.

Частиною другою статті 162 КАС України передбачено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб'єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення. У такому разі не відбувається перебирання непритаманних суду повноважень державного органу (за відсутності обставин для застосування дискреції), а здійснюється виконання судом власної компетенції з відновлення порушеного права.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, згідно з яким стягувач, на користь якого прийняті судові рішення про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, подає документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцем реєстрації стягувача в органі державної податкової служби (пункт 23).

Таким чином, наведеним підзаконним нормативно-правовим актом безпосередньо передбачено можливість ухвалення на користь особи судового рішення щодо стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість і встановлено особливості процедури такого стягнення; у рамках цієї процедури особа зобов'язана подати до казначейства документи, наведені у пункті 6 зазначеного Порядку, якими є, зокрема, відповідна заява, судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності).

Відсутність у Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2011 року № 39, (на який послався Верховний Суд України на обґрунтування своєї позиції) прописаного механізму бюджетного відшкодування податку на додану вартість у спосіб судового стягнення не є достатнім підґрунтям для висновку про відсутність даного способу захисту у національній правовій системі взагалі. До того ж, цей Порядок визначає механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість та не регулює питання погашення простроченої заборгованості з відшкодування податку на додану вартість.

Частиною першою статті 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В силу частини четвертої статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За таких обставин та з урахуванням вимог частини третьої статті 2, частини другої статті 71 КАС України, правової позиції викладеної в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 04.02.2016 року у справі №К/800/44985/15 та від 02.03.2016 року у справі №К/800/22662/15, суд приходить до висновку, що слід визнати протиправною бездіяльність Луцької ОДПІ щодо ненадання ГУ ДКС у Волинській області висновку щодо бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та стягнути на користь ПП «Реммеблі» суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 2 350 000 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Крім того, суд не бере до уваги посилання представника відповідача як на підставу для відмови в позові, що позивач пропустив встановлений п. 102.5 ст. 102 ПК України (1095 днів) строк, так як звернувся з даним позовом лише 19.05.2016 року, а право на бюджетне відшкодування з ПДВ виникло у підприємства 07.11.2012 року, з огляду на наступне.

Як встановлено судом, ПП «Реммеблі» не погодившись вказаним вище податковим повідомленням-рішенням оскаржило його в судовому порядку. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 07.11.2013 року, позов ПП «Реммеблі» задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 24.07.2012 року №. За результатом апеляційного оскарження, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2015 року скасовано постанову суду першої інстанції від 07.11.2012 року та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ПП «Реммеблі» відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням ПП «Реммеблі» оскаржило його в касаційному порядку. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.07.2015 року скасовано постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2015 року та залишено в силі постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07.11.2012 року. Луцькою ОДПІ було подано до Верховного Суду України заяву про перегляд рішення Вищого адміністративного суду України від 28.07.2015 року, ухвалою Верховного Суду України від 02.10.2015 року відмовлено в допуску даної справи до провадження.

Згідно п. 102.5 ст. 102 ПК України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених Податковим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Таким чином за результатом судового оскарження постанова Волинського окружного адміністративного суду від 07.11.2013 року, якою визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 24.07.2012 року №, набрала законної сили 28.07.2015 року за результатами розгляду справи Вищим адміністративним судом України та підтверджено правильність розрахунку позивачем суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 2 350 000 грн., з огляду на що перебіг строку, встановленого п. 102.5 ст. ПК України, для подання заяви про бюджетне відшкодування розпочинається саме з 28.07.2015 року.

Крім того, слід зазначити, що заява про повернення суми бюджетного відшкодування ПП «Реммеблі» була подана ще 21.05.2012 року, разом із декларацією з ПДВ за квітень 2012 року.

Згідно із частиною першою статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою статті 94 цього ж Кодексу визначено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відтак, оскільки адміністративний позов задоволено частково, а позивачем було сплачено судовий збір в сумі 38 006 грн. згідно з платіжними дорученнями №5194 від 19.05.2016 року та №5237 від 26.05.2016 року, тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Луцької ОДПІ слід присудити на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору, відповідно до задоволених вимог на загальну суму 36 628 грн. (1 378 грн. за позовну вимогу немайнового характеру про визнання протиправною бездіяльності + 35 250 грн., сума судового збору, сплаченого за позовну вимогу про стягнення суми бюджетного відшкодування.

Керуючись статтями 11, 17, 71, 94, 158, 160, 162, 163, 186, 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області що полягає у ненаданні Головному управлінню Державної казначейської служби України у Волинській області висновку щодо бюджетного відшкодування з податку на додану вартість по Приватному підприємстві «Реммеблі» за квітень 2012 року в сумі 2 350 000 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Реммеблі» 2 350 000 (два мільйони триста п'ятдесят тисяч) гривень суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2012 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь Приватного підприємства «Реммеблі» за рахунок бюджетних асигнувань Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області судовий збір у розмірі 36 628 грн. (тридцять шість тисяч шістсот двадцять вісім гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 07 червня 2016 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий С.Ф. Костюкевич