Справа № 822/862/16
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/862/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіМайстер П.М.
при секретаріНетичай Ю.В.
за участі:представника позивача: ОСОБА_3, представника відповідача: Коротинської А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області, третя особа на стороні відповідача Другий міський відділ державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Головного управління ДФС у Хмельницькій області, третя особа на стороні відповідача Другий міський відділ державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції, в якому просить скасувати вимогу про сплату боргу №Ф - 1054-23 від 13.11.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що не погоджується з прийнятою відповідачем вимогою, вважає її такою, що надіслана позивачу з порушеннями вимог чинного законодавства України, а також за відсутності підстав, що обумовлюють нарахування недоїмки зі сплати єдиного внеску, у зв'язку чим вимога підлягає скасуванню.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надавши суду заперечення, в якому просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, з підстав викладених у ньому.

Представник третьої особи - Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у судове засідання повторно не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, приходить до висновків, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що 14.03.2012 року позивачем подано до відповідача заяву про застосування спрощеної системи оподаткування. Згідно вказаної заяви позивачем обрана І група платника єдиного податку.

По особовому рахунку позивача, по коду платежу НОМЕР_1 (єдиний податок з фізичних осіб), з 01.04.2014 року по 30.09.2014 року рахувалась заборгованість. Зокрема, станом на 30.09.2014 року борг позивача перед відповідачем становив 840,69 грн., що підтверджується особовою карткою платника податку.

В подальшому, у зв'язку із наявністю у позивача податкового боргу, фізичну особу - підприємця ОСОБА_5 було виключено з реєстру платника єдиного податку, та анульовано свідоцтво платника єдиного податку.

13.11.2015 року відповідачем винесено вимогу про сплату боргу №Ф - 1054-23, якою позивачу нараховано недоїмку зі сплати єдиного внеску станом на 31.10.2015 року в сумі 12060,04 грн.

Встановлено, що зобов'язання позивача по сплаті єдиного внеску становлять 12060,04 грн. (до 2013 року в сумі 3455,43 грн., за 2013 рік в сумі 4800,76 грн., за І - ІІІ квартали 2014 року - 3803,85 грн.), що підтверджується копіями актів №№1472-07, 159-07, 37-07, 17-07 від 25.05.2016 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

В силу ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом

Відповідно до ч.11 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно ст.13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», органи доходів і зборів мають право: застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом; стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску; порушувати в установленому законом порядку питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску.

В силу п.291.4, ст.291 Податкового кодексу України (далі - Кодекс), суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 300000 гривень;

Відповідно до п.295.1, п. 295.2 ст. 295 Кодексу, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.

Пунктами 293.1, 293.2 ст. 293 Кодексу встановлено, що ставки єдиного податку для платників першої - другої груп встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць для першої групи платників єдиного податку - у межах до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

В силу ст. 122 Кодексу, несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Як встановлено у судовому засіданні, позивачем подано до відповідача заяву про застосування спрощеної системи оподаткування. Згідно вказаної заяви позивачем обрана І група платника єдиного податку, 10% до розміру мінімальної заробітної плати з 01.04.2012 року.

Згідно пп.299.10.3 п.299.10 ст. 299, абз. 8 п.298.2.3 п.298.2 ст. 298 Кодексу, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Як встановлено, у період з 01.04.2014 року по 30.09.2014 року по особовому рахунку позивача по коду платежу НОМЕР_1 (єдиний податок з фізичних осіб) рахувалась заборгованість на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, у зв'язку із чим відповідачем фізичну особу - підприємця ОСОБА_5 було виключено з реєстру платника єдиного податку, та свідоцтво платника єдиного податку підлягало анулюванню та поверненню платником.

Суд, не бере до уваги твердження представника позивача, про те, що з 01.07.2015 року ОСОБА_5 є пенсіонером Російської Федерації, тому в силу статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» звільняється від сплати за себе єдиного внеску, оскільки зобов'язання по сплаті єдиного внеску виникли у позивача до 2013 року в сумі 3455,43 грн., за 2013 рік в сумі 4800,76 грн., за І - ІІІ квартали 2014 року - 3803,85 грн., тобто до моменту набуття статусу пенсіонера, тому вимога про сплату боргу №Ф - 1054-23 від 13.11.2015 року прийнята відповідачем правомірно, та підстави для її скасування відсутні.

Наявність заборгованності із сплати єдиного внеску підтверджується Актом податкового органу від 25.05.2016 року № 1472-07, корінцем податкової вимоги від 13.11.2015 року №Ф-1054-23, а також не заперечувалось представником відповідача.

Враховуючи вищевикладене, судом не встановлено, а позивачем не надано належних доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, які б могли бути законною підставою для їх задоволення, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 слід відмовити.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові ОСОБА_5 відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 02 червня 2016 року о 09 год. 10 хв.

Суддя/підпис/
"Згідно з оригіналом" Суддя П.М. Майстер