Справа № 2-а/489/301/14
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2016 р. м. Київ К/800/37622/15

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.,
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про стягнення недоплаченої пенсії різниці в пенсії за минулий час,

встановив:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про стягнення недоплаченої пенсії різниці в пенсії за минулий час.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 грудня 2014 року в позові відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення, яким позов задоволено: стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва на користь позивача 24 054 грн 65 коп. недоплаченої пенсії за віком за період з 30 грудня 2010 року по 31 листопада 2013 року, включно; стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача 219 грн 24 коп. у відшкодування понесених судових витрат - сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просив його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заперечень не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 25 листопада 2013 року у справі № 2-а-2644/11/1412 зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва прийняти рішення про поновлення прав позивача на нарахування та отримання пенсії за віком без обмежень за ознакою її місця проживання; зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва провести перерахунок та виплачувати пенсію за віком позивачу, починаючи з 30 грудня 2010 року.

На виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2013 року у справі № 2-а-2644/11/1412 Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва відновило виплату позивачу пенсії за віком з грудня 2010 року, провело перерахунок та виплату пенсійних сум.

Відповідно до матеріалів справи за спірний період з 30 грудня 2010 року по 30 жовтня 2013 року позивач отримувала пенсію за віком в розмірі 141,90 грн., а за листопад 2013 року - в розмірі 318 грн 10 коп.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач заявила цей позов до суду.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач обрала не вірний спосіб захисту.

Апеляційний суд дійшов висновку протилежного висновку, тому позов задовольнив.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій передчасними.

Згідно із ч.ч. 9 і 10 ст. 267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім'я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім'я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання постановою законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день отримання виконавчого листа та пред'явлення його до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення відповідачам і третім особам не раніше семи робочих днів до дня подання заяви до суду.

Заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дня її підписання. У разі якщо заява подається представником, у ній зазначаються ім'я представника, його поштова адреса, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі. Одночасно із заявою подається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

Таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду.

У разі відповідності заяви вказаним вище вимогам вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другою статті 162 цього Кодексу.

Аналіз положень ст. 267 КАС України та ст. 2 цього Кодексу свідчить, що позов, який направлений на контроль за виконанням судових рішень, виключає одночасний розгляд спору про оскарження дій суб'єкта владних повноважень з інших підстав, що не пов'язані з належним виконанням судового рішення.

Оскільки предметом спору уданій справі є стягнення недоплачених сум пенсійних виплат за період з грудня 2010 року по 31 листопада 2013 року, а предметом спору у справі № 2-а-2644/11/1412 є право позивача на отримання пенсії незалежно від місця проживання та відновлення цього права, колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що позивач обґрунтовує позов протиправними діями відповідача з невиконання рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2013 року у справі № 2-а-2644/11/1412, однак направляє вимоги на досягнення результатів, передбачених ст. 267 КАС України,

Між тим, суди обох інстанцій розглянули позов в цілому в порядку позовного провадження, як новий позов, тоді як судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах повинен розглядатись в порядку ст. 267 КАС України з додержанням певної процедури та порядку.

При цьому судам слід мати на увазі, що судовий контроль забезпечується за період, перевірений судом, рішення якого сторона піддає контролю, та до дати його винесення. В іншому випадку оскаржувані дії чи рішення суб'єкта владних повноважень, що прийняті після такого судового рішення, будуть визначатись, як нові обставини, які не підпадають під судовий контроль, тобто є новим позовом.

Таким чином суди мають надати оцінку способу захисту права, який обрала позивач, уточнити позовні вимоги, в тому числі період, який позивач захищає, оскільки ст. 267 КАС України, якою передбачено судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах, виключає можливість розгляду нового позову одночасно з судовим контролем.

Таким чином суд касаційної інстанції вважає, що судами розглянуто справу без з'ясування всіх обставин справи, що є порушенням ст. 11 КАС України.

Неповнота у встановленні фактичних обставин справи не дає можливості суду касаційної інстанції визначитись в правильності правової позиції оцінки позовних вимог, проведеної судами попередніх інстанцій.

Оскільки під час вирішення справи судами допущені порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, то судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва задовольнити частково

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 грудня 2014 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: