Справа № 814/13/15
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/13/15

Категорія: 8.2.3 Головуючий в 1 інстанції: Фульга А. П.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2015 року по справі за адміністративним позовом Вознесенської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з орендної плати за землю, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2015 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог Вознесенської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області.

Постановою від 09 лютого 2015 року, ухваленою в порядку письмового провадження, Миколаївський окружний адміністративний суд в повному обсязі задовольнив адміністративний позов Вознесенської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України податкового боргу з орендної плати за землю з фізичних осіб в сумі 3812,08 грн.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що при розгляді справи суд першої інстанції не повно з'ясував обставини справи, оскільки договір оренди землі укладений 01.01.2008р. Веселинівською селищною радою з громадянином ОСОБА_1, а не з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, як про це зазначив суд в оскаржуваній постанові.

Також, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема статті 18 Закону України «Про оренду землі», якою встановлено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Апелянт зазначає, що державна реєстрація, укладеного 01.01.2008р. ним з Веселинівською селищною радою договору оренди земельної ділянки, не проводилася, відповідно такий договір не набрав чинності, а тому у нього відсутній обов'язок щодо сплати орендної плати за землю з фізичних осіб.

Вознесенська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Миколаївській області надала письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову - без змін.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що 01.01.2008р. між Веселинівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області та ФОП ОСОБА_1 укладений договір оренди земельної ділянки, за умовами якого відповідачу, як орендарю, передано в оренду земельну ділянку для обслуговування адмінбудівлі, загальною площею 157 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Пунктом 4 вказаного договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем в розмірі 3% від визначеної грошової оцінки. Нормативна грошова оцінка, з урахуванням діючого коефіцієнта індексації, становить 16838,12 грн. Річний розмір орендної плати - 505,14 грн.

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до додаткової угоди від 25.04.2013р. до договору оренди земельної ділянки від 01.01.2008р. Веселинівська селищна рада Веселинівського району Миколаївської області та ФОП ОСОБА_1 домовилися внести зміни до договору оренди, за якими нормативна грошова оцінка земельної ділянки, з урахуванням коефіцієнта індексації, станом на 01.01.2013р. становить 31767,38 грн. Відповідно, змінився розмір орендної плати, з урахуванням нової ставки 12%, та склав 3812,08 грн.

Суд першої інстанції встановив, що відповідачу Везнесенською ОДПІ нараховане податкове зобов'язання з орендної плати за землю в сумі 3812,08 грн. та, на виконання вимог ст.59 Податкового кодексу України, направлено на адресу ФОП ОСОБА_1 податкову вимогу від 16.06.2014р. №209-17 щодо сплати боргу.

Суд першої інстанції, також, встановив, що відповідач заборгованість по сплаті орендної плати за землю в сумі 3812,08 грн. добровільно не сплатив, у зв'язку з чим дійшов висновку про обґрунтованість вимог податкового органу, як визначеного п.п.14.1.137 п.14.1 ст.14 ПК України органу стягнення, щодо необхідності стягнення заборгованості в судовому порядку.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Предметом спору є стягнення з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України податкового боргу з орендної плати за землю з фізичних осіб в сумі 3812,08 грн., який виник на підставі договору оренди землі, укладеного 01.01.2008р. між Веселинівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області, як Орендодавцем, та ОСОБА_1, як Орендарем, та додаткових угод до вказаного договору від 26.01.2010р. та від 25.04.2013р.

Апеляційний суд встановив, що за умовами договору оренди землі від 01.01.2008р. відповідачу передано в тимчасове платне користування земельну ділянку для обслуговування адмінбудівлі, загальною площею 157 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Розмір орендної плати, відповідно до додаткової угоди від 25.04.2013р. до договору оренди земельної ділянки від 01.01.2008р., склав 3812,08 грн.

В апеляційній скарзі апелянт не заперечує правильність визначення податковою інспекцією розміру орендної плати, з урахуванням додаткової угоди від 25.04.2013р. до договору оренди земельної ділянки, в сумі 3812,08 грн. Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що договір оренди від 01.01.2008р. не пройшов державної реєстрації, тобто не набув чинності, а тому у нього відсутній обов'язок щодо сплати визначеної вказаним договором орендної плати. Апеляційний не погоджується з такими доводами апелянта з огляду на наступне.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі є платним.

За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка, в силу вимог п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 цього ж Кодексу, є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно п.п.14.1.136 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Пунктом 288.1 статті 288 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об'єктом оподаткування - земельна ділянка, надана в оренду (пункт 288.2 статті 288 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 5 статті 126 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції станом на 01.01.2008р.) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

При цьому, Податковий кодекс України, яким визначений обов'язок сплати орендної плати, об'єкт оподаткування, платників податку та розмір орендної плати, не містить вказівки, що обов'язковою умовою для нарахування та сплати орендної плати є державна реєстрації договору оренди землі.

Виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України щодо сплати податків над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що не проведення державної реєстрації договору оренди землі від 01.01.2008р., укладеного між Веселинівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області та ОСОБА_1, не є підставою для звільнення останнього від сплати орендної плати у розмірі, визначеному вказаним договором, як загальнодержавного податку.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У відповідності до п.п.20.1.18 та 20.1.19 ст. 20 ПК України контролюючі органи, до яких відноситься позивач, мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов'язань платників податків; застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Вознесенської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу з орендної плати за землю з фізичних осіб в сумі 3812,08 грн. та про наявність підстав для їх задоволення.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини справи і зазначив, що договір оренди землі укладено 01.01.2008р. Веселинівською селищною радою з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, оскільки це не впливає на правильність прийнятої по суті спору постанови.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 11, 69-71, 195, п. 2 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч.5 ст.254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець