Справа № 826/26412/15
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

30 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Парінова А.Б.,

Федотова І.В.,

при секретарі: Нікітіній А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 27 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецмехбуд 21» до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецмехбуд 21», звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.07.2015р № .

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 27 січня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено і вбачається з матеріалів справи, що Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Спецмехбуд 21» з питань дотримання вимог чинного законодавства по фінансово-господарським взаємовідносинам з ТОВ «ПИЛОН» за період з 01.08.2014 по 31.08.2014, ТОВ «Бориспільміськбуд», ТОВ «Пластер Буд» за період 01.10.2014 по 31.10.2014, ТОВ «Імпульс Матеріал», ТОВ "ТБС-ХХІ", ПП «Енергіястрой», ТОВ «Сетсо-Україна» за період 01.11.2014 по 30.11.2014, ТОВ «Спец-Бетон», ТОВ "ВКФ «Торсистем» за період з 01.12.2014 по 31.12.2014, ТОВ «Сек'юріті-Тайм», ТОВ "ВКФ «Торсистем» за період з 01.01.2015 по 31.01.2015.

За результатом перевірки складено акт від 19.06.2015 № 3667/26-51-22-02/34424723 (далі - акт перевірки), яким встановлено порушення позивачем п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми податкового кредиту за грудень 2014 року на суму ПДВ 2 862 509 грн., що призвело до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (ряд 19) на загальну суму 2 862 509 грн., яка у січні 2015 року згідно чинного законодавства повинна враховуватись у залишок від'ємного значення попереднього звітного періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного періоду (ряд 21.1).

На підставі вказаного акта перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.07.2015р. № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2 862 509 грн.

За результатами адміністративного оскарження рішенням № 24598/6/99-99-19-01-04-25 від 19.11.2015р. Державної фіскальної служби України податкове повідомлення - рішення від 06.07.2015р. № залишено без змін.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецмехбуд 21» звернулося до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивач довів належним чином наявність права на формування податкового кредиту по операціях із зазначеними контрагентами, в той час, як відповідач, як суб'єкт владних повноважень, правомірності своїх дій не довів.

Колегія суддів погоджує такий висновок суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачем укладено ряд договорів підряду з ТОВ «Пилон», ТОВ «Бориспільміськбуд», ТОВ «Пластер Буд», ПП «Енергіястрой», ТОВ «СЕРСО-Україна», ТОВ «ВКФ "Торсистеми», реальність виконання яких підтверджена первинними документами під час перевірки.

Також, позивачем укладено договори з ТОВ «Сек'юріті-Тайм» від 25.12.2014р. №25-12 та від 01.10.2013 № 17-05, предметом яких є надання цілодобової охорони будівельного майданчику, та мав фінансово-господарські відносини з ТОВ «Імпульс Матеріал» та ТОВ «ТБС-ХХІ» на поставку будівельних матеріалів, на виконання яких отримав від постачальників податкові накладні.

Актом перевірки поставлено під сумнів реальність господарських операцій позивача з ТОВ «Спец-Бетон» та ТОВ «Фінанси Рілейшнз Груп».

Так, у перевіряємому періоді між ТОВ «Спецмехбуд 21» та ТОВ «Спец-Бетон» було укладено договір поставки № 1-1/14 від 13.01.2014р., відповідно до п1.1. якого постачальник зобов'язується виробити та поставити вентиляційні блоки (надалі - Товар) та організувати перевезення Товару відповідно до заявок покупця, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити переданий Товар та вартість перевезення (поставки) за діючими цінами постачальника на день підписання договору. В день підписання даного договору сторони підписують «Специфікацію» (додаток №2), в якому зазначаються ціни на товар та його доставку, який є невід'ємною частиною договору. Товар поставляється партіями.

Фінансово-господарські відносини з ТОВ «Спец-Бетон» підтверджуються копією вказаного договору (том 1, а.с. 30), специфікаціями на узгодження ціни товару, видатковими та податковими накладних, копією довідки по рахунку ТОВ «Спецмехбуд 21».

Також, у перевіряємому періоді між ТОВ «Спецмехбуд 21» та ТОВ «Фінанси Рілейшнз Груп» було укладено договір підряду від 05.05.2014р. №10-4/14, відповідно до п1.1. підрядник зобов'язується за завданням Генпідрядника на свій ризик виконати та здати йому у встановлений договором строк роботи по улаштуванню монолітного каркасу на об'єкті «Житлово-офісно-торговельно-розважального комплексу розташований по вул. Анрі Барбюса, 52/1 у Печерському районі м. Києва», І, V черга, а Генпідрядник зобов'язується надати Підряднику фронт робіт, а також затверджену в установленому порядку проектну документацію, прийняти від підрядника закінчені роботи та оплатити їх.

Відповідно до п. 3.8 Договору фактична вартість робіт по договору підряду визначається по актам приймання виконаних робіт (Форма № КБ-2В) та довідки про вартість виконаних підрядних робіт (Форма № КБ-3).

Відповідно до п. 9.1 оплата за виконанні роботи проводиться поетапно проміжними платежами в міру виконання робіт, згідно довідки про вартість виконаних підрядних робіт (Форма № КБ-3).

Розрахунки за виконанні роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість (Форма № КБ-2В).

На підтвердження реальності виконання будівельних робіт позивачем надано суду Акти форми КБ-2В за грудень 2014 року, Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3, копії сертифікатів відповідності закінченого будівництвом об'єкту (черги, окремого пускового комплексу): «Будівництво житлово-офісно-торговельно-розважального комплексу на вул. Анрі Барбюса, 52/1 у Печерському районі м. Києва» 1, 2 та 4 черг будівництва.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що, оскільки, позивач був генеральним підрядником на об'єкті будівництва «Будівництво житлово-офісно-торговельно-розважального комплексу на вул. Анрі Барбюса, 52/1 у Печерському районі м. Києва», отже укладання договорів підряду для виконання окремих видів будівельних робіт на вказаному об'єктів будівництва, придбання будівельних матеріалів та послуг з охорони будівельного майданчику на вказаному об'єкті відповідає меті здійснення господарської діяльності позивача.

Крім того, на запит суду апеляційної інстанції позивачем на підтвердження своїх доводів додатково були надані первинні документи, а саме: Договір від 01.08.12 між ДВ «Преса Україна» та ПАТ «Київміськбуд» з додатками; Договір від 25.09.12 №1773/Ф між ПАТ «Київміськбуд» та ТОВ «Спецмехбуд 21» про реалізацію будівництва з додатками; містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за адресою: м. Київ. вул. Анрі Барбюса. 52/1; дозвіл на виконання будівельних робіт № ІУ 07 від 04.04.13 (Замовник ДВ «Преса України»: генеральний підрядник ТОВ «Спецмехбуд 21»; експертний звіт щодо розгляду проектної документації об'єкту «Житлово-офісно-торгівельно-розважального комплексу розташованого за адресою: м. Київ. вул. Анрі Барбюса. 52/1; сертифікат серія ІУ № 06 та акт готовності № 7/26-1612/29-с від 16.12.14 (І черга); сертифікат серія ІУ № 96 та акт готовності № 40-9637 від 18.06.15(ІІ Черга); сертифікат серії ІУ № 59 та акт готовності до експлуатації (IV черга); сертифікат серії ІУ № 67 та акт готовності до експлуатації (V черга); ліцензія ТОВ «Спецмехбуд 21» № 639825 серія АЕ з додатком; картка прийому заяви від забудовника ТОВ «Спецмехбуд 21» зареєстрована державним реєстратором Микитенко О.В. (вказана картка є описом всіх наданих реєстратору, у відповідності до чинного законодавства, документів від забудовника які дозволяють інвесторам оформити право власності на про інвестовані квартири); розпорядження Печерської РДА в місті Києві 01.07.15 (про присвоєння поштової адреси); довідка про сплату пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 02.03.16 №050/18-1829; довідка про сплату пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 30.03.15 № 050/18-231.3; довідка про сплату пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 17.05.16 №050/18-3992; інформаційний запит про порушення строків присвоєння поштової адреси Об'єкту; довідки щодо показників па житловий, громадський чи виробничий будинок; експертний звіт щодо розгляду проектної документації об'єкту «Житлово-офісно-торгівельно-розважального комплексу розташованого за адресою: м. Київ. вул. Анрі Барбюса. 52/1; платіжні документи з відміткою банку «Національні Інвестиції» на рахунок ТОВ «Спецбетон»: виписки по рахунку ТОВ «Спецмехбуд 21»; виписки по рахунку банку ПАТ «Укрсоцбанк» з відміткою банку по розрахунках з ТОВ Спецбетон»; копія Договору про відступлення права вимоги № 31/12 від 31.12.14 укладений між ТОВ Фінанс Рілейшнз груп», як первісним кредитором та ТОВ «БК «Артбілд» як новим кредитором, про відступлення права вимоги до ТОВ «Спецмехбуд 21» за договором №10-14 від 05.05.14 укладеним між ТОВ «Спецмехбуд 21» як генпідрядником та ГОВ «Фінанс Рілейшнз груп» як Підрядником ( копія договір №10-4/14 від 05.05.14 додається); копії виписок по рахунку ТОВ «Спецмехбуд 21» Банк національні інвестиції; копія Акту звіряння станом на 31.07.14 між ТОВ «Спецмехбуд 21» та ТОВ «Спецбетон»; копія Акту звіряння станом на 30.06.14 між ТОВ «Спецмехбуд 21» та ТОВ «Спецбетон»; копія Акт звіряння станом на 20.03.15 між ТОВ «Спецмехбуд 21» та ТОВ «Спецбетон»; копія Паспорту на вентиляційні блоки ВБ 4.33.2, паспорт № 28/03/03. Виданий ТОВ «Спецбетон»; копія заявок ТОВ «Спецмехбуд 21» на отримання товару, з відмітками ТОВ «Спецбетон» про отримання в кількості 15 штук; копія договору поставки № 1-1/14 від 13.01.14, які досліджені судом і прийняті в якості належних та допустимих доказів.

Будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача та надані ним докази відповідачем суду не надано.

Крім того, на обґрунтування прийняття спірних податкових повідомлень-рішень відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються лише на інформації з АІС «Податковий блок» щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ "Спец-Бетон" та ТОВ "Фінанси Рілейшенз Груп".

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції надано належну оцінку первинним документам у їх сукупності, які підтверджують показники, відображені платником податків у податковій звітності, та встановлено умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до об'єктивної зміни складу активів позивача.

При цьому, слід зазначити, що чинним законодавством України на сторону господарських операцій - покупця товару (робіт, послуг), який є платником податків, не покладено обов'язку в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії постачальників товару (послуг) зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування валових витрат та податкового кредиту.

Водночас, лише достовірне встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальника чи сприяння ухиленню постачальником товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови в праві на валові витрати та праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на доказах, що відповідають критеріям, визначеним у статті 70 Кодексу, тобто бути належними, допустимими і достовірними.

Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в рішеннях від 05.10.2015р. (справа №К/9991/44826/12), від 21.09.2015р. (справа №К9991/35087/12) та від 15.09.2015р. (справа №К/800/13763/14).

Крім того, відповідно до статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», яка встановлює: якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Так, на момент здійснення спірних господарських операцій ТОВ «Спец Бетон» та ТОВ «Фінанси Рілейшнз Груп» були зареєстровані як юридичні особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців із зазначенням керівника та видів діяльності.

Крім того, чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов'язань, адже, поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов'язань. А відтак, за умови невстановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

В разі порушення контрагентом податкової дисципліни, відповідальність та негативні наслідки мають настати саме для цієї особи. Чинне законодавство не зобов'язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства перед тим, як відносити відповідні суми витрат до валових витрат та суми податку на додану вартість до податкового кредиту.

Суд вважає, що висновки відповідача повністю ґрунтуються на сумнівах та припущеннях, що є неприпустимим у податкових правовідносинах, які не доведені у встановленому порядку і які суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв з огляду на положення частини другої статті 71 КАС України, відповідно до якої, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Оскільки, ухвалою від 29.03.2016 року відповідачу було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до винесення рішення, він підлягає стягненню за ухвалою суду.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 27 січня 2016 року - залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дарницькому районі ГУ ДФС у м.Києві несплачений при поданні апеляційної скарги судовий збір в сумі 47 231 (сорок сім тисяч двісті тридцять одна) грн. 40 (сорок) коп. на рахунок - 1007, код ЄДРПОУ - 38004897, МФО банку - 820019, отримувач - УДКСУ у Печерському районі, банк - ГУДКСУ у м. Києві, Код класифікації доходів бюджету 22030101.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Ухвала в повному обсязі складена 01 червня 2016 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді А.Б.Парінов

І.В.Федотов

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Федотов І.В.

Парінов А.Б.