Справа № 1570/331/2011
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" червня 2016 р. м.Київ К/800/54084/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Мороз Л.Л.,

секретар судового засідання - Ярош Д.В.,

за участю представників:

позивача - Ювчиці О.В.,

відповідача - Дорогіна О.В.,

Департаменту комунальної власності - Тарановського Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Одеської обласної ради на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року у справі за позовом Одеської обласної ради до Виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача - Управління охорони об'єктів культурної спадщини Одеської обласної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача, - Одеська міська рада, Комунальне підприємство «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості», про визнання незаконним та скасування у частині рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 27 вересня 1997 року №510 «Про результати інвентаризації пам'яток містобудування та архітектури в м.Одеса», -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2010 року Одеська обласна рада звернулась з позовом до виконавчого комітету Одеської міської ради, в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення від 27 вересня 1997 року № 510 «Про результати інвентаризації пам'яток містобудування і архітектури в м.Одесі» в частині включення в Додаток № 2 до рішення нерухомих об'єктів культурної спадщини, які відносяться до об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, управління якими здійснює Одеська обласна рада.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2012 року позов задоволено; визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 27 вересня 1997 року №510 «Про результати інвентаризації пам'яток містобудування і архітектури в м.Одесі», в частині включення в додаток № 2 до рішення 132 нерухомих об'єктів культурної спадщини, котрі відносяться до об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, управління якими здійснює Одеська обласна рада.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року задоволено апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради; постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2012 року скасовано; прийнято у справі нову постанову, якою в задоволенні позову Одеської обласної ради відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, Одеська обласна рада звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року скасувати повністю, залишити постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2012 року без змін.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що виконавчий комітет Одеської міської ради, приймаючи оскаржуване рішення, фактично позбавив територіальні громади сіл, селищ, міст Одеської області права власності на 132 об'єкти культурної спадщини, Одеська обласна рада повноважень відповідачу щодо здійснення державної реєстрації права спільної власності на об'єкти не надавала.

Виконавчий комітет Одеської міської ради проти задоволення касаційної скарги заперечує, просить відмовити у її задоволенні.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін та Департаменту комунальної власності, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Предметом позовних вимог у справі є визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 27 вересня 1997 року №510 «Про результати інвентаризації пам'яток містобудування і архітектури в м.Одесі» в частині включення в додаток № 2 до рішення нерухомих об'єктів культурної спадщини (132 об'єкти), котрі відносяться до об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області.

Згідно вказаного рішення виконком Одеської міської ради вирішив: 1. визнати незадовільною роботу управлінь, відділів та комунальних підприємств міськвиконкому по інвентаризації, обліку та реєстрації об'єктів міської комунальної власності; 2. Представництву по управлінню комунальною власністю спільно з Головним управлінням архітектури та містобудування до 31 грудня 1997 року забезпечити оформлення охоронних зобов'язань по пам'ятникам містобудування та архітектури, які були відчужені Представництвом на користь юридичних та фізичних осіб у встановленому законом порядку у період з 1995 рік по 1997 рік, згідно списку (додаток № 1); 3. міському бюро технічної інвентаризації зареєструвати пам'ятники містобудування та архітектури-об'єкти міської комунальної власності, які знаходяться на балансі міських житлово-комунальних підприємств згідно списку (додаток №2); 4. Головному управлінню містобудування та архітектури, Представництву по управлінню комунальною власністю, міському БТІ продовжити роботу з інвентаризації, обліку та реєстрації пам'ятників містобудування та архітектури-об'єктів міської комунальної власності, які знаходяться на балансі галузевих управлінь та відділів міськвиконкому. Результати проведеної роботи надати виконкому в першому кварталі 1998 року; 5. контроль за виконанням рішення покласти на першого заступника голови міськвиконкому Ворохаєва А.І. та заступника голови міськвиконкому Кучука М.І.

У Додатку №2 до рішення від 27 вересня 1997 року № 510 «Список пам'яток містобудування та архітектури міської комунальної власності, які підлягають реєстрації за власником - Одеською міською радою» міститься перелік з 558 об'єктів.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначав, що оскаржуваним рішенням виконком Одеської міської ради, виходячи за межі своїх повноважень та не маючи достатньо правових підстав, протиправно позбавив територіальні громади сіл, селищ, міст Одеської області прав на 132 об'єкти спільної власності зазначених громад, передавши ці об'єкти у комунальну власність територіальної громади міста Одеса, що є порушенням прав інших громад, які підлягають судовому захисту.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із неправомірності прийняття відповідачем оскаржуваного рішення в частині включення в додаток № 2 до рішення нерухомих об'єктів культурної спадщини, котрі відносяться до об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, оскільки воно порушує право власності позивача на зазначені об'єкти архітектури.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив із правомірності прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, у межах наданих законодавством повноважень.

При цьому, розглядаючи та вирішуючи справу по суті позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили із того, що даний спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як встановлено ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Справа адміністративної юрисдикції, згідно п.п.1, 7 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України, це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори юридичних та фізичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених при здійсненні владних управлінських функцій.

Як вбачається із матеріалів справи, спірні відносини виникли щодо прав на 132 об'єкти культурної спадщини, позов у даній справі заявлений з підстав порушення права власності територіальних громад сіл, селищ, міст області в особі Одеської обласної ради на вказані об'єкти, тобто спір фактично стосується не оскарження рішення органу виконавчої влади, пов'язаного з реалізацією його компетенції у сфері управління, а захисту права комунальної власності, тобто цивільного права.

З урахуванням правової позиції, висловленої Верховним Судом України, зокрема у постановах від 16 грудня 2014 року у справі № 21-544а14, від 29 березня 2016 року у справі №21-5430а15, вирішення питання щодо права власності на об'єкти нерухомого майна та його захисту має розглядатися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

За вказаними обставинами слід дійти висновку, що даний спір не носить характеру публічно-правового та не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, у зв'язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як встановлено ч.3 ст.22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

За суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Одеської обласної ради задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року та постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2012 року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді