Справа № 802/573/16-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у забезпечені доказів

м. Вінниця

08 червня 2016 р. Справа № 802/573/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н. Л.,

секретаря судового засідання: Могиль Т.О.,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці

клопотання позивача про забезпечення доказів у справі за позовом:

ОСОБА_3

до: Леляцької сільської ради Жмеринського району, Леляцького сільського голови ОСОБА_4

про: визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

В проваджені Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_3 до Леляцької сільської ради, Леляцького сільського голови ОСОБА_4 про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання вчинити певні дії.

Позивачем подано заяву про забезпечення доказів у якій останній просить суд забезпечити докази шляхом витребування від Лялецької сільської ради наступні документи:

· Розпорядження Лялецького сільського голови ОСОБА_4 від 20 січня 2016 року №1 «Про обстеження стану зелених насаджень, в тому числі таких, що потребують видалення»

· Акт обстеження зелених насаджень, що проведені на території Лялецької сільської ради від 20 січня 2016 року

· Рішення 27 сесії 6 скликання Лялецької сільської ради «Про сільський бюджет на 2015 рік з додатками 1-5»

· Рішення 29 сесії 6 скликання Лялецької сільської ради від 09.06.2015 року «Про внесення змін до загального та спеціального фонду сільської ради на 2015 рік»

· Рішення 2 сесії 7 скликання Лялецької сільської ради «Про внесення змін до загального та спеціального фонду сільської ради на 2015 рік»

· Рішення 2 сесії 7 скликання Лялецької сільської ради «Про сільський бюджет на 2016 рік»

Вказана заява обґрунтована тим, що з об'єктивних причин у позивача не має можливості отримати необхідну інформацію, в якості доказів до адміністративного позову, а викладена в позові інформація може бути підтверджена документами, що є в наявності в Лялецькій сільській раді. Тобто, позивач вважає, що відповідачі самостійно не надають вказані докази до матеріалів справи, що на думку позивача ускладнює доказування позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлене клопотання про забезпечення доказів.

Представник відповідача не заперечував проти задоволення вказаного клопотання.

Вивчивши доводи клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Закріплений у частині 1 статті 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Особи, які беруть участь у справі та обґрунтовано вважають, що надання потрібних доказів стане згодом неможливим або ускладненим, мають право просити суд забезпечити ці докази. Забезпечення доказів може здійснюватися також за заявою заінтересованої особи до відкриття провадження у справі (стаття 73 КАС України).

З аналізу вищевказаної норми вбачається, що підставами для забезпечення доказів є обґрунтовані твердження заявника про те, що надання потрібних доказів стане згодом неможливим або ускладненим. При цьому, особа, яка клопоче про вжиття таких заходів повинна аргументувати свої висновки про існування підстав для забезпечення доказів.

Статтею 74 КАС України передбачено, що суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом письмових або речових доказів, у тому числі за місцем їх знаходження.

Згідно статті 75 КАС України у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази, або з якою метою потрібно їх забезпечити.

Отже, забезпечення доказів є механізмом збору і закріплення доказів до судового розгляду по суті та гарантує наявність доказів у справі на випадок, коли їх можна втратити до початку судового розгляду.

Неможливість надання (одержання) доказу може бути пов'язана з майбутнім знищенням, зіпсуттям доказу, очікуваною смертю свідка тощо, а ускладнення у наданні доказу може бути обумовлене обставинами, які вимагатимуть додаткових зусиль, витрати часу та коштів.

При цьому, суд зазначає, що забезпечення доказів є процесуальною дією суду, яка вчиняється за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо вони вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів. Під особами, які мають право заявити про забезпечення доказів, маються на увазі суб'єкти доказування. Відтак, останні повинні довести обґрунтованість своїх побоювань, що подача відповідних доказів може стати неможливим або ускладненим. Суд не може здійснити заходи щодо забезпечення доказів лише на підставі нічим не обґрунтованих побоювань суб'єкта доказування.

Разом з тим, представником позивача у заяві про забезпечення доказів не наведено та у судовому засіданні не зазначено, що надання потрібних доказів стане згодом неможливим або ускладненим.

Крім того, позивач не позбавлений можливості просити суд про витребування необхідних доказів у загальному порядку.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви представника позивача про забезпечення доказів та відсутності підстав для її задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 165, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання позивача про забезпечення доказів - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Крапівницька Н. Л.