Справа № 2-а-14/10/1509
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2011-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2011 р.Справа № 2-а-14/10/1509

Категорія:10.2.4Головуючий в 1 інстанції: Погорєлов І.В.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Джабурії О.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Одеської області на постанову Іванівського районного суду Одеської області від 13 серпня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Одеської області про визнання неправомірними дій щодо несвоєчасного нарахування та виплати підвищення до пенсії ветерану війни - родині загиблого, -

В С Т А Н О В И Л А:

01.07.2009р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Одеської області (надалі - УПФУ в Іванівському районі Одеської області), в якому просила визнати неправомірними дії відповідача щодо несвоєчасного нарахування та виплати підвищення до пенсії за 2005-2008 роки; зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»з 01.01.2000р., виходячи з розміру 150 % мінімальної пенсії за віком; стягнути з відповідача суму недоплати по підвищенню до пенсії за 2005-2008 роки у розмірі 24787,17грн.

Постановою Іванівського районного суду Одеської області від 13.08.2010р. позов задоволено частково; визнано протиправними дії відповідача щодо несвоєчасного нарахування та виплати позивачу підвищення до пенсії за період з 01.01.2005 року до 30.06.2006 року; зобов'язано відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату підвищення до пенсії, або щомісячного грошового утримання або державної соціального допомоги, що виплачується замість пенсії у розмірі 150% мінімальної пенсії за віком, як родині загиблого, згідно ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії та соціального захисту»від 22.10.1993 р. ( з наступними змінами) за період з 01.01.2005 р. до 01.07.2006 р, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, який встановлено у розмірі мінімального споживчого бюджету за кожний відповідний рік; в іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є ветераном війни родини загиблого, що підтверджується посвідченням №51873, виданого 01.08.1991р. /а.с.5/.

Правовий статус ветеранів війни, у тому числі питання щодо надання їм пільг, визначаються Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни (частина друга статті 4 Закону).

Частиною 4 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»(із змінами, внесеними згідно із Законами України від 23.11.95р. N458/95-ВР, від 22.12.95р. N 488/95-ВР), редакція якої діяла до 01 липня 2006 року, передбачено, що учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищується на 150% мінімальної пенсії за віком.

Позивачу виплата передбаченої надбавки до пенсії здійснювалася виходячи з величини мінімальної пенсії за віком, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2002 року №1 - у розмірі 19,91грн.

При вирішенні спору, суд першої інстанції виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами обґрунтовано визнав, що при визначені розміру пенсії в даному випадку підлягали застосуванню Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не Постанова Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету»від 03 січня 2002 року №1, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

В пункті 2 вказаної постанови Кабінет Міністрів установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, усупереч положенням зазначених статей закону, причому ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Вихідним критерієм розрахунку пенсії є мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ч.1 ст.28 Закону від 9 липня 2003 року «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Положення ч.3 ст.28 цього Закону, не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших повязаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого ч.1 вказаної статті.

Таким чином при розрахунку пенсії підлягає застосуванню розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Відповідно до вимог ст. 99 КАС України (в редакції закону, яка діяла, на момент виникнення правовідносин) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду встановленого цим Кодексом або іншими Законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Річний строк для звернення до суду слід застосовувати у кожному випадку порушення права позивача, тобто відносно кожного місяця, в якому порушувалось право позивача на отримання підвищення до пенсії.

Позивач звернулася до суду 01.07.2009р. за захистом порушених прав за період з 2005р. по 2006р.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Судова колегія приходить до висновку, що позов підлягає залишенню без розгляду в порядку ст. 100 КАС України, оскільки позивач не надав суду поважні причини пропуску строку звернення до суду.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової ухвали про залишення позовних вимог без розгляду.

Керуючись ст.ст. 100, 197, 198, 202, 205, 206 КАС України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Одеської області задовольнити частково, постанову Іванівського районного суду Одеської області від 13 серпня 2010 року скасувати.

Прийняти нову ухвалу, якою залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Одеської області про визнання неправомірними дій щодо несвоєчасного нарахування та виплати підвищення до пенсії ветерану війни родини загиблого.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: