Справа № 2а-2587/10/1170
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2010-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2010 року Справа № 2а-2587/10/1170

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сагун А.В.,

при секретарі -Джебко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кіровограді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Маловисківської районної державної адміністрації, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - сільськогосподарський виробничий кооператив «Надія», про припинення сільськогосподарського кооперативу "Надія", зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (в подальшому позивач -1), ОСОБА_3 (в подальшому позивач - 2) звернулися до суду з позовом до Маловисківської районної державної адміністрації ( в подальшому відповідач), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - сільськогосподарський виробничий кооператив «Надія»(в подальшому СВК «Надія»), в якому з урахуванням змін до позовних вимог, просили визнати недійсним статут, припинити діяльність сільськогосподарського виробничого кооперативу «Надія», зобовязати державного реєстратора Маловисківської райдержадміністрації зняти з державної реєстрації сільськогосподарський виробничий кооператив «Надія», призначити ліквідаційну комісію у складі 7 осіб: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, встановити строк роботи ліквідаційної комісії - 3 місяці.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що СВК «Надія»зареєстровано 14.02.2000 відповідачем за №57-р з порушенням чинного законодавства, а саме статут не містив склад засновників кооперативу, всупереч ст. 15 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію»правління кооперативу обрано в кількості 3 осіб, замість 10. В супереч ст.16 зазначеного Закону голова кооперативу обраний терміном на 5 років, хоча законом термін повноважень повинен не перевищувати 3 роки.

Крім того, СВК «Надія»в порушення статті 41 прикінцевих положень Закону України «Про кооперацію»№187 ІV від 10.03.2003 протягом року з дня набрання чинності зазначеним Законом не привела свій статут у відповідність із вимогами Закону.

В доповненнях та уточненнях до позовної заяви від 06.07.2009 позивачі зазначили, що державним реєстратором Маловисківської РДА в порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців»було прийнято документи, що не відповідають вимогам законодавства, зареєстровано СВК «Надія», хоча реєстратор повинен був відмовити в проведенні державної реєстрації юридичної особи.

Позивачами вказано, що фактично з 2006 року кооператив не працює, отже за рішенням суду може бути припинена юридична особа та призначена ліквідаційна комісія.

Представники позивачів ОСОБА_9, ОСОБА_7 в судовому засіданні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та доповненнях до неї.

Представником відповідача ОСОБА_10 до суду подано клопотання про визнання позовних вимог щодо скасування державної реєстрації та про розгляд справи без її участі (а.с.143).

Представник третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_11 в задоволенні позовних вимог просив відмовити зазначивши, що кооператив здійснює господарську діяльність, звітує відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, представником третьої особи зазначено, що Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців»не передбачена така підстава для припинення юридичної особи за рішенням суду, як не здійснення юридичною особою господарської діяльності.

Заслухавши представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. ст.136, 112 КАС України відповідач може визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну або подавши письмову заяву. У разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову. Суд не приймає визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Суд критично ставиться до заяви представника відповідача про визнання позову оскільки дії відповідача суперечать закону.

Згідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців»державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців проводиться державним реєстратором виключно у виконавчому комітеті міської ради міста обласного значення або у районній, районній у містах Києві та Севастополі, державній адміністрації за місцезнаходженням юридичної особи або за місцем проживання фізичної особи - підприємця.

Державний реєстратор, за приписами ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» - це посадова особа, яка відповідно до цього Закону від імені держави здійснює державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Правовідносини, пов'язані з державною реєстрацією юридичної особи, на час виникнення спору, були врегульовані Положенням про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 1998 р. N 740 ( в подальшому Положення).

Згідно з п.3 вказаного Положення для державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи власник (власники), уповноважений ним (ними) орган чи особа (заявник) особисто або поштою (рекомендованим листом) подають до органу державної реєстрації:

а) установчі документи в повному обсязі для створюваної організаційно-правової форми суб'єкта підприємницької діяльності відповідно до вимог законодавства:

рішення власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу про створення юридичної особи (крім приватного підприємства). Якщо власників або уповноважених ними органів два і більше, таким рішенням є установчий договір, а також протокол установчих зборів (конференції) у випадках, передбачених законом;

статут, якщо відповідно до законодавства це необхідно для створюваної організаційно-правової форми суб'єкта підприємницької діяльності;

б) реєстраційну картку встановленого зразка, яка є одночасно заявою про державну реєстрацію (додаток 1 до цього Положення);

в) документ, що засвідчує внесення плати за державну реєстрацію;

г) документ, що засвідчує сплату власником (власниками) внеску до статутного фонду суб'єкта підприємницької діяльності в розмірі, передбаченому законом.

Відповідно до п.7 Положення установчі документи не повинні містити положень, що суперечать законодавству.

Відповідальність за відповідність установчих документів законодавству несе власник (власники) або уповноважені ним (ними) органи, які подають документи для державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності.

Пунктом 10 Положення передбачено, що орган державної реєстрації після перевірки наведених у реєстраційній картці відомостей та комплектності пакета документів формує реєстраційну справу суб'єкта підприємницької діяльності і фіксує дату надходження документів у журналі обліку реєстраційних справ та письмово повідомляє про це заявника шляхом видачі (надіслання) довідки, яка підписується представником органу державної реєстрації, відповідальним за прийняття документів, і засвідчується штампом цього органу.

За наявності всіх документів, зазначених у цьому Положенні, орган державної реєстрації зобов'язаний протягом не більше п'яти робочих днів з дня їх надходження внести дані реєстраційної картки до Реєстру суб'єктів підприємницької діяльності (автоматизованої системи збирання, накопичення, обробки та оперативного надання інформації про суб'єкти підприємницької діяльності) та видати свідоцтво про державну реєстрацію встановленого зразка з проставленим ідентифікаційним кодом юридичної особи (додаток 3 до цього Положення), який надається органу державної реєстрації органом державної статистики, або з ідентифікаційним номером фізичної особи - платника податків та інших обов'язкових платежів (додаток 4 до цього Положення).

Судом встановлено, що 11.02.2000 головою СВК «Надія»ОСОБА_4 подано до Маловисківської РДА реєстраційну картку субєктів підприємницької діяльності юридичної особи (а.с.86), протокол №1 установчих зборів СВК «Надія»від 01.02.2000 (а.с.77-81), статут СВК «Надія»(а.с.9-16), документ, що засвідчує внесення плати за державну реєстрацію (а.с.85).

Розпорядженням Маловисківської РДА від 14.02.2000 №57-р зареєстровано СВК «Надія»(а.с.84).

Проаналізувавши вищенаведені правові норми, суд приходить до висновку, що підстав для відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи у державного реєстратора не було.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач, відповідно до вимог законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, законно здійснив реєстрацію СВК «Надія», діями відповідача не було порушено прав, свобод та інтересів позивачів тому в задоволенні позову належить відмовити.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним статуту та припинення діяльності відповідача то суд вважає за необхідним зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 110 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа ліквідується:

1) за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами;

2) за рішенням суду про визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом.

А частиною 2 цієї статті передбачено, що вимога про ліквідацію юридичної особи на підставах, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті, може бути пред'явлена до суду органом, що здійснює державну реєстрацію, а також учасником юридичної особи.

Частина 2 ст. 38 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців визначає підстави для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є:

· визнання недійсним запису про проведення державної реєстрації через порушення закону, допущені при створенні юридичної особи, які не можна усунути;

· провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом;

· невідповідність мінімального розміру статутного фонду юридичної особи вимогам закону;

· неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону;

· наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Зазначених у вказаній нормі матеріального права підстав для припинення юридичної особи позивачами не наведено.

Порушення вимог ст.7 Закону України «Про сільську кооперацію»від 17.07.1997, № 469/97-ВР ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) щодо не зазначення в статуті складу засновників кооперативу, на які посилаються позивачі, не мають ознак таких, що не можна усунути, оскільки спірні правовідносини, врегульовані ст.163-166 ЦК України, Законом України «Про кооперацію», Статутом кооперативу, у відповідності з якими, питання управління кооперативом вирішуються членами кооперативу самостійно через обрані ними органи управління, відповідно до визначення їх компетенції. Загальні збори членів кооперативу є його вищим органом, тому вони можуть приймати рішення з будь-яких питань діяльності кооперативу, в тому числі і внесення змін до Статуту.

Крім того, аналізуючи положення зазначеного Закону, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості посилань позивачів на порушення вимог ст.15,16 Закону, оскільки в статті 15 зазначено кількісний склад членів кооперативу, при наявності якого може створюватися правління, а не кількісний склад правління, як стверджують позивачі. А обмеження строку перебування на посаді голови правління кооперативу Законом, в редакції, що діяла на час проведення державної реєстрації, взагалі не передбачено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позовних вимог суперечить закону, Маловисківська РДА при здійсненні реєстрації СВК «Надія»діяла в межах повноважень та відповідно до чинного, на час виникнення спірних правовідносин, законодавства України, а тому в задоволенні позовних вимог належить відмовити в повному обсязі.

Судових витрат, які підлягали б відшкодуванню на користь відповідача судом не встановлено.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі відкладення складання постанови в повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Дата складання постановіи в повному обсязі - 29.10.2010.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_12