Справа № 803/3408/15
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року Справа № 876/2167/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Довгополова О.М.

з участю секретаря судового засідання Федчук М.Р.,

представника Лавренчука О.В.,

представників Федорчук І.Ю., Вальчука В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року в адміністративній справі № 803/3408/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ютрейд» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Ютрейд» (надалі -ТзОВ «Ютрейд», Товариство) звернулося до Волинського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило скасувати податкові повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (надалі - Луцька ОДПІ) від 23.04.2015 р. за №№ , .

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що висновки податкового органу про безтоварність операцій по правочинах, укладених із контрагентом - приватним підприємством «Торгівельна компанія «Укр-Петроль» (ПП «ТК «Укр-Петроль»), є безпідставними, оскільки виникли в результаті неналежного аналізу перевіряючими договорів (зокрема відпуску пального оптом, за відомостями та за талонами, тому податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем безпідставно.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року позов задоволено.

Визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 23.04.2015 р. за №№ , .

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржила Луцька ОДПІ, яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за невідповідності висновків суду обставинам справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права. Тому, з підстав, викладених в апеляційній скарзі, просило скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, Луцькою ОДПІ з 09 по 26 лютого 2015 року проведено документальну планову виїзну перевірку ТзОВ «Ютрейд» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 р. по 31.12.2013 р., а результатами якої складено акт № 701/22-01/36131763 від 05 березня 2015 року.

Не погодившись з висновками акта перевірки, ТзОВ «Ютрейд» подало до Луцької ОДПІ заперечення від 06.03.2015 р. за № 15, на підставі яких Луцька ОДПІ прийняла рішення про призначення позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Ютрейд» з питань, що становлять предмет заперечення. За результатом позапланової перевірки Луцька ОДПІ складено акт за № 1303/22.01/36131763 від 09.04.2015 року.

Як видно із матеріалів перевірок, за результатами взаємовідносин з ПП «ТК «Укр-Петроль» у 2011 - 2013 роках ТзОВ «Ютрейд» віднесло до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податкових декларацій з податку на прибуток підприємства, витрати по придбаних у ПП «ТК «Укр-Петроль» пально-мастильних матеріалах (надалі - ПММ) на загальну суму 11 669 203,31 грн, а на підставі отриманих від цього підприємства податкових накладних включило до складу податкового кредиту податкових декларацій з ПДВ податок на додану вартість з вартості придбаного у ПП «ТК «Укр-Петроль» товару на загальну суму 2 338 323 грн.

Розрахунки за придбаний товар проведено у безготівковій формі.

Оскільки під час планової перевірки Товариством не було надано зведені відомості-рахунки, видповідно до яких відбувалося придбання ПММ; щомісячні акти розрахунків з контрагентом; документів, які б давали змогу ідентифікувати придбані у ПП «ТК «Укр-Петроль» ПММ, які надалі були реалізовані покупцям, численні порушення та невідповідності у відомостях на видачу ПММ, податковий орган дійшов висновку про те, що надані до перевірки матеріали не підтверджують реальності цих операцій та використання Товариством у своїй господарській діяльності придбаних у ПП «ТК «Укр-Петроль» товарів, у зв'язку з чим Товариство завищило витрати, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, на загальну суму 11 669 203,31 грн і завищило податковий кредит на загальну суму 2 338 323 грн, чим порушило приписи п.134.1 ст.134, п.135.1, п.135.2 ст.135, п.138.1, п.138.2, п.138.4, п.138.8 ст.138, п.185.1 ст.185, ст.186, ст.187, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України (надалі - ПК України).

На підставі акта перевірки та відповідно до встановлених порушень Луцька ОДПІ прийняла стосовно Товариства податкові повідомлення-рішення від 23.04.2015 р.:

- № , яким збільшила суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 2 094 183 грн та штрафні (фінансові санкції) на суму 523 545,75 грн; всього на загальну суму 2 617 727,75 грн;

- № , яким збільшила суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 2 040 151 грн та штрафні (фінансові санкції) на суму 510 037,75 грн; всього на загальну суму 2 550 188,75 грн.

За результатами адміністративного оскарження ці податкові повідомлення-рішення було залишено без змін.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що реальність здійснення господарських операцій Товариства із його контрагентами підтверджена належними доказами, зокрема, долученими до матеріалів справи первинними документами бухгалтерського обліку.

Судом встановлено, що між ПП «ТК «Укр-Петроль» (продавець) та ТзОВ «Ютрейд» (покупець) укладено договори поставки нафтопродуктів від 06.01.2012 р. та 21.01.2013 р., відповідно до яких придбавали ПММ оптом, за відомостями та талонами.

Оплата вартості пального здійснювалась у безготівковій формі шляхом переведення відповідних сум грошових коштів з поточного рахунку позивача на рахунок продавця ПП «ТК «Укр-Петроль», що підтверджується копіями реєстру банківських виписок за 2012 - 2015 роки.

Крім того, формування податкового кредиту за фактами вказаних вище покупок підтверджується податковими деклараціями з податку на додану вартість та податковими деклараціями з податку на прибуток підприємств за період перевірки.

Як встановлено судом, все отримане від ПП «ТК «Укр-Петроль» пальне було використане позивачем у ході своєї господарської діяльності, при заправці транспортних засобів пально-мастильними матеріалами.

Вказане, на переконання суду першої інстанції, у своїй сукупності підтверджує реальність таких операцій.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з наступного.

Порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість визначено статтею 198 ПК України, згідно якої право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до приписів пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно із пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені де складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Пункт 135.2. статті 135 вказує, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті, інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

За приписами пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Між тим, відповідно до положень підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу валових витрат, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Із аналізу вказаних норм права видно, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість (надалі - ПДВ) та валових витрат виникає у платника податків лише за сукупності документального підтвердження факту здійснення господарської операції належним чином складеними первинними та іншими документами і фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності.

Досліджуючи наявні у справі докази, колегія суддів дійшла висновку, що наявні у справі документи не підтверджують реальне здійснення оподатковуваних операцій.

Зокрема, судом зазначено, що на підтвердження виконання спірних операцій з поставки товарів, придбаних позивачем у ПП «ТК «Укр-Петроль», підприємством подано податкові декларації, які дають змогу ідентифікувати, як юридичну так і господарську сутність укладених правочинів, а відтак наявні дефекти форми у товаро-транспортних накладних (надалі - ТТН), на яких акцентує увагу податковий орган, не є підставою для визнання цих документів недійсними.

Однак, судом не враховано, що до планової перевірки ТзОВ «Ютрейд» не надано зведені відомості-рахунки, відповідно до яких відбувалося придбання ПММ, щомісячних актів звірки розрахунків з ПП «ТК «Укр-Петроль».

Гловний бухгалтер ПП «ТК «Укр-Петроль» ОСОБА_5 пояснила, що транспортування нафтопродуктів не проводилось, оскільки вони знаходились на АЗС ПП «ТК «Укр-Петроль» та надалі були реалізовані покупцям, які безпосередньо отримували (проводили заправку автомобілів) на АЗС ПП «ТК «Укр-Петроль».

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що за змістом п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.п.198.3 та 198.6 ст.198 ПК України, сам факт наявності у платника податків податкових накладних і платіжних доручень не може бути єдиною та беззаперечною підставою для формування податкового кредиту; такі документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Із актів перевірки видно, що в ході цих перевірок посадовими особами ТзОВ «Ютрейд» не надано зведені відомсті-рахунки, відповідно до яких відбувалося придбання ПММ, щомісячні акти звірки розрахунків з ПП «ТК «Укр-Петроль»; не надано жодних документів, що давали б змогу ідентифікувати нафтопродукти, придбані у ПП «ТК «Укр-Петроль» та які надалі реалізовано покупцям, про що перевіряючими складено відповідний акт про ненадання документів від 05.03.2015 року за № 80/22-01/36131763.

Ураховуючи вищевикладене, перевіркою неможливо підтвердити використання в господарській діяльності товарів, придбаних у ПП «ТК «Укр-Петроль».

У ході проведення позапланової перевірки ТзОВ «Ютрейд» надано копії завірених відомостей на видачу ПММ, складені з порушенням вимог п.10.3.2 Інструкції «Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах та організаціях України», затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року № 281/171/578/155; дані відомостей не відповідають формі № 16-НП.

Зокрема, у відомостях не заповнено графи «Прізвище, ім'я, по батькові водія» та відсутні їх підписи.

Аналізом інформації, що міститься у цих відомостях встановлено ряд недоліків та невідповідностей, а саме: заправка транспортного засобу здійснюється різними видами ПММ та у об'ємах, які не відповідають технічним характеристикам автомобілів; зазначені у відомостях транспортних засобів державні номери цих транспортних засобів згідно АІС «Автомобіль» ДАІ МВС України не існують та вказано державні номери транспортних засобів, з власниками яких ТзОВ «Ютрейд» не мало взаємовідносин.

Однак, судом всупереч наведеному, вказано, що все отримане пальне було використане позивачем в ході своєї господарської діяльності, при заправці транспортних засобів ПММ.

Судом не взято до уваги посилання ОДПІ на невідповідність відомостей на видачу ПММ у формі 16-НП, мотивуючи тим. що ТзОВ «Ютрейд» не володіє власними АЗС, а тому така форма відомостей на відпуск ПММ використовується виключно ПП «ТК «Укр-Петроль».

В порушення пункту 1 цієї Інструкції судом не враховано, що її вимоги є обов'язко-вими для всіх суб'єктів господарювання, які займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Волинській області 08.05.2015 р. відкрито кримінальне провадження відповідно до частини третьої статті 212 КК України на підставі акта перевірки № 701/22-01/36131763 від 05.05.2015 року та № 1303/22.01/36131763 від 09.04.2015 р., за матеріалами якого (зокрема, протоколів допиту свідків) встановлено, що частина суб'єктів господарської діяльності (надалі - СГД), які за словами та згідно наданих документів ТзОВ «Ютрейд» перебували у взаємовідносинах з цим підприємством, підтвердили те, що за період з 2011 по 2013 роки, господарської діяльності з ТзОВ «Ютрейд» не проводили, частина з них наголошує на тому, що дизельне пальне поставлялося безпосередньо до покупців бензовозом ТзОВ «Ютрейд» поза заправками АЗС ПП «ТК «Укр-Петроль», що також суперечить договорам поставки, які були укладені між даними СГД.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність фактичного виконання спірних операцій контрагентом позивача на користь останнього, про юридичну дефектність у зв'язку з цим складених за такими операціями первинних документів та податкових накладних, що не давало позивачу підстав для формування позивачем спірних сум податкового кредиту з ПДВ та валових витрат.

Оскільки позивач не здійснював господарські операції зі своїм контрагентам, відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними і підстав для їх скасування немає.

Згідно зі статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 ч.1 п.3, 202, 205 ч.2, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області задовольнити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року в адміністративній справі № 803/3408/15 скасувати.

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Ютрейд» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови у повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

О.М.Довгополов

Постанова складена у повному обсязі 08 червня 2016 року.