Справа № 372/448/16-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 372/448/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Проць Т.В. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

08 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Обухівського районного суду Київської області від 29 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в місті Обухові та Обухівському районі Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до Обухівського районного суду Київської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Обухові та Обухівському районі Київської області (далі - відповідач) про визнання відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах, відповідно до частини 2 пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» незаконною; зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах, відповідно до ч. 2 п. «б» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від 18.06.2015 року та виплатити недоотриману суму пенсії. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Обухівський районний суд Київської області своєю постановою від 29 березня 2016 року адміністративний позов залишив без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Обухівського районного суду Київської області від 29 березня 2016 року та постановити нову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Як зазначає позивачка, загальний її стаж роботи складає понад тридцять років.

Вона працювала на Трипільському біохімічному заводі в період з 01.08.1985 року по 16.09.1992 року на посаді змінного технолога, інженера-технолога цеху приготування поживних середовищ випарювання культуральної рідини за Списком 2, розділ XXІІІ підрозділ 6, пункт б).

В період з 17.09.1992 року по 29.04.1997 року працювала на посаді інженера-технолога, старшого майстра дільниці ВВУ, технолога упарювання культуральної рідини і селікатного лізингу, що передбачено Списком 2, розділ XXIII підрозділ 6. пункт б.

Тобто займала посади, які відносяться до шкідливих і дають право на призначення пенсії у віці 50 років, відповідно до п. «б», ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Як убачається з матеріалів справи, 17.11.2015 року позивач подала до територіального управління Пенсійного фонду заяву про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідач своїм рішенням від 18.11.2015 року відмовив позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв'язку з тим, що у неї відсутній необхідний пільговий стаж роботи 10 років на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Також, у своєму рішенні відповідач зазначив, що заявниця звернулася за призначенням пенсії після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким збільшено вік жінкам, після досягнення якого є право виходу на пенсію на пільгових умовах, а тому відсутні законні підстави для призначення їй пенсії на пільгових умовах при досягненні 52 років. При наявності 7 років 0 місяців 16 днів стажу роботи за Списком 2, заявниця матиме право на пенсію за віком при досягненні нею 57 років.

Позивачка не погоджуючись з таким рішенням відповідача, звернулася до суду.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до копії трудової книжки, трудовий стаж позивача почався з 02.09.1983 року. Остання працює і по теперішній час.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від останнього місця роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Так, позивач звернулася 17.11.2015 року до управління з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Позивачкою була надана також трудова книжка та пільгова довідка за № 01 - 09/15/03-25-01 - Б, яка видана ВАТ «Стиролбіотех» 25.03.2015 року про її роботу повний робочий день на даному підприємстві за період з 01.08.1985 року по 21.08.1992 року змінним майстром та інженером-технологом.

Як убачається з матеріалів справи, Обухівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області зарахувало ОСОБА_2 пільговий стаж, який становить 7 років 0 місяців 21 днів, тобто неповний пільговий стаж.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне дати правову оцінку періоду з 22.08.1992 року по 29.04.1997 року щодо можливості зарахування цього періоду до пільгового стажу позивачки для призначення їй пенсії.

Так, з метою врегулювання відносин між працівниками в сфері реалізації прав на здоров'я та безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, а також пільги і компенсації за роботу в несприятливих умовах праці на Трипільському біохімзаводі в період з 24.09.1992 року 01.05.1995 року проводилася атестація робочих місць за умовами праці. Інструментальні заміри та обробка даних досліджень проводилась атестованою санітарною лабораторією заводу. Відповідно до наказу № 82 від 15.06.1995 року затверджено перелік професій та посад працівників Трипільського біохімзаводу з шкідливими та важкими умовами праці, робота на яких дає право на пенсійне забезпечення на пільгових умовах - список № 2.

Відповідно до вказаного переліку, посади, які обіймала позивачка в період з 24.09.1992 року 01.05.1995 року не пройшли атестацію робочих місць.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання, згідно з Порядком та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Дослідивши всі матеріали справи, докази позивача та заперечення відповідача, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, відмовляючи позивачці у призначенні їй пенсії на пільгових умовах в порядку визначеному пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», діяв в межах своїх повноважень та на підставі діючого законодавства України. Оскільки робоче місце позивачки після 1992 року не пройшло атестацію робочого місця, то у неї відсутній необхідний стаж роботи у важких і шкідливих умовах праці за Списком 2, а тому суд першої інстанції обґрунтовано залишив позовні вимоги без задоволення.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною десятою ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Обухівського районного суду Київської області від 29 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 08.06.2016 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Файдюк В.В.