Справа № 814/3560/15
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/3560/15

Категорія: 8.2.3 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Федусик А.Г.,

суддів Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

при секретарі Пальоній І.М.,

за участю: представника апелянта ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_3 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року по справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Корабельному районі м.Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року Державна податкова інспекція у Корабельному районі м.Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі ДФС) звернулась до суду з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі ФОП) про стягнення з ФОП заборгованості в сумі 17656,37 грн., у тому числі: 11882,87 грн. з податку на доходи фізичних осіб, 1999,50 грн. з податку на додану вартість і 3774,00 грн. з податку з власників транспортних засобів.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду, ФОП подала апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі акту від 25 березня 2009 року №583-17-20- 02 квітня 2009 року позивачем винесено податкові повідомлення-рішення №/0 на суму 1999,50 грн., №/0 на суму 6373,50 грн. і №/0 на суму 3774,00 грн.

Крім того, на підставі акту перевірки від 11 червня 2013 року №321/17-20/НОМЕР_1, 21 червня 2013 року позивачем винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2, яке оскаржене відповідачем в адміністративному порядку. За результатами розгляду скарги, Головне управління Міндоходів у Миколаївській області прийняло рішення від 22 липня 2013 року № 511/10/14-29-10-02-10, яким податкове повідомлення-рішення від 21 червня 2013 р. № НОМЕР_2 залишено без змін, а грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб збільшене на суму 5509,37 грн.

Не сплата самостійно відповідачем вказаних узгоджених, на думку позивача, податкових зобовязань і стала підставою для звернення ДФС з позовом до суду.

Вирішуючи справу та задовольняючи вимоги, суд першої інстанції, на ряду з іншим, виходив з того, що сума податкового зобов'язання, що є предметом судового розгляду, є узгодженою в розумінні Податкового кодексу України та станом на день розгляду справи заборгованість залишилась несплаченою.

Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх частково помилковими з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що в березні 2009 року позивачем проведено виїзну планову перевірку відповідача, за результатами якої складено акт від 25 березня 2009 року № 583-17-20-.

На підставі вказаного акту перевірки 02 квітня 2009 року позивачем винесено податкові повідомлення-рішення № /0 на суму 1999,50 грн., № /0 на суму 6373,50 грн. і № /0 на суму 3774,00 грн.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями ФОП оскаржив зазначені податкові повідомлення-рішення до суду. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2011 року у справі № 2а-5477/09/1470 у задоволенні позовних вимог ФОП про скасування податкових повідомлень-рішень № /0, № /0 та № /0 було відмовлено. В касаційному порядку вказані рішення не оскаржувались.

Положеннями ст.56.18 ПК України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

За змістом ст.57.3 ПК України вбачається, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Таким чином, враховуючи зазначені положення та приймаючи до уваги узгодженість податкових зобовязань на суму 12147,00 грн., визначених податковими повідомленнями-рішеннями № /0, № /0 та № /0, колегія суддів приходить до висновку, що стягнення судом першої інстанції податкового боргу у вказаному розмірі є обґрунтованим.

При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача на пропуск позивачем строку на звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості за податковими повідомленнями-рішеннями № /0, № /0 та № /0, оскільки, як вірно було встановлено судом першої інстанції, постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2011 року у справі № 2а-5477/09/1470, на підставі якої вказані податкові зобов`язання набули статусу узгоджених, була отримана позивачем лише у 2013 році.

Стосовно стягнення решти суми податкового боргу, колегія суддів зазначає наступне.

В червні 2013 року позивачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка відповідача, за результатами якої складено акт від 11 червня 2013 року № 321/17-20/НОМЕР_1.

На підставі акту перевірки 21 червня 2013 року позивачем винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2, яке оскаржене відповідачем в адміністративному порядку. За результатами розгляду скарги, Головне управління Міндоходів у Миколаївській області прийняло рішення від 22 липня 2013 року № 511/10/14-29-10-02-10, яким податкове повідомлення-рішення від 21 червня 2013 року № НОМЕР_2 залишено без змін, а грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб збільшене на суму 5509,37 грн..

29 липня 2013 року позивачем винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 про збільшення зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 5509,37 грн..

Не погоджуючись з вказаним рішенням ФОП звернулась з позовом до суду, постановою якого від 12 квітня 2016 року позов було задоволено. Суд скасував податкове повідомлення-рішення ДПІ за № від 29 липня 2013 року. При цьому на момент розгляду справи вказана постанова від 12 квітня 2016 року набрала законної сили.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.254 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Таким чином, враховуючи факт оскарження податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_3 про збільшення зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 5509,37 грн. та, відповідно, неузгодженості податкового зобовязання суму 5509,37 грн., колегія суддів приходить до думки, що висновок суду першої інстанції про стягнення податкового боргу у сумі 5509,37 грн. був передчасним, оскільки, вказаний борг не був узгодженим.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухвалені постанови припустився часткових порушень норм права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, у звязку з чим судове рішення підлягає скасуванню з постановленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог в частині.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 податковий борг у сумі 12147,00 грн..

В іншій частині позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_5
Суддя: Суддя: ОСОБА_6 ОСОБА_3