Справа № 826/2266/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2016-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

06 червня 2016 року 13:23 справа №826/2266/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Арсірія Р.О., Огурцова О.П., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доМіністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича
третя особаМіністерство закордонних справ України
провизнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича (далі по тексту - відповідач, Міністр Клімкін П.А.), в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неналежного вжиття заходів, спрямованих на захист прав громадян України; 2) зобов'язати відповідача у зручний для обох сторін час та день призначити та здійснити особистий прийом з позивачем.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/2266/16, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Міністерство закордонних справ України (далі по тексту - третя особа, МЗС України); закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 27 квітня 2016 року позивач позовні вимоги підтримав, представник відповідача та третьої особи проти задоволення позову заперечив; на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Як зазначено позивачем, 07 липня 2015 року, 08 липня 2015 року, 06 жовтня 2015 року, 08 січня 2016 року та 26 січня 2016 року останній намагався потрапити на особистий прийом до Міністра Клімкіна П.А., однак, з невідомих ОСОБА_1 причин особистої зустрічі з відповідачем не відбулось.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не вжиття заходів для проведення особистого прийому з ОСОБА_1, що призводить до порушення прав та законних інтересів останнього.

Відповідач письмового заперечення проти адміністративного позову до суду не надав.

Третя особа в письмових поясненнях з приводу заявлених позовних вимог проти позову заперечила, зазначивши, що в період відсутності відповідача, останнім було уповноважено відповідальних осіб для проведення прийому громадян, згідно затвердженого графіку особистого прийому громадян керівництвом МЗС України, а тому зазначив про відсутність порушеного права позивача.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 40 Конституції України гарантовано, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 1 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Частина перша статті 22 Закону України "Про звернення громадян" встановлює, що керівники та інші посадові особи органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян зобов'язані проводити особистий прийом громадян.

Згідно з положеннями частин другої та третьої статті 22 Закону України "Про звернення громадян" прийом проводиться регулярно у встановлені дні та години, у зручний для громадян час, за місцем їх роботи і проживання. Графіки прийому доводяться до відома громадян. Порядок прийому громадян в органах державної влади, місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, об'єднаннях громадян визначається їх керівниками.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про звернення громадян", Указу Президента України від 07 лютого 2008 року №109 "Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування" та з метою забезпечення вимог законодавства щодо особистого прийому громадян керівництвом Міністерства закордонних справ України, наказом МЗС України від 29 листопада 2010 року №289 "Про організацію та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві закордонних справ України" затверджено Порядок організації та проведення особистого прийому громадян керівництвом Міністерства закордонних справ України (далі по тексту - Порядок).

При цьому у пункті 2 наказу МЗС України від 29 листопада 2010 року №289 "Про організацію та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві закордонних справ України" установлено, що керівництво Міністерства закордонних справ України - міністр, перший заступник та заступники Міністра, здійснюють прийом громадян двічі на місяць: у перший і останній вівторок з 16:00 до 18:00 години за окремим графіком, що затверджується Міністром закордонних справ України щокварталу.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку особистий прийом громадян в МЗС здійснюється Міністром, першим заступником та заступниками Міністра за попереднім записом відповідно до затвердженого графіка прийому громадян з питань, що належить до компетенції МЗС.

Згідно з пунктом 3 Порядку графік прийому громадян затверджується Міністром закордонних справ України щокварталу і розміщується в приміщеннях МЗС у доступному для вільного огляду місці та на офіційній веб-сторінці МЗС.

Пункт 16 Порядку вказує, що посадова особа зобов'язана забезпечити прийом усіх громадян відповідно до попереднього запису з урахуванням правил внутрішнього трудового розпорядку МЗС та часу, визначеного графіком прийому громадян.

Таким чином, виходячи з наведених норм законодавства, суд приходить до висновку, що Міністр закордонних прав України, його перший заступник та заступники зобов'язані здійснювати особистий прийом громадян відповідно до попереднього запису з урахуванням правил внутрішнього трудового розпорядку МЗС України та часу, визначеного графіком прийому громадян.

Судом встановлено, що 07 липня 2015 року позивач прибув на особистий прийом до Міністра Клімкіна П.А., проте, зустрічі з відповідачем не відбулось, оскільки, за твердженням третьої особи, Міністр перебував з робочим візитом в Одеській області, супроводжуючи Міністра закордонних справ Болгарії.

08 липня 2015 року ОСОБА_1 повторно прибув на особистий прийом до відповідача, однак прийом громадян Міністром Клімкіним П.А., згідно затвердженого графіку особистого прийому громадян у цей день не здійснювався.

06 жовтня 2015 року ОСОБА_1 вкотре прибув до на особистий прийом до Міністра Клімкіна П.А., але, як вказує третя особа, з огляду на проведення підготовки до багатоденного робочого візиту керівника МЗС України до США з метою просування кандидатури України до складу Ради Безпеки ООН, особиста зустріч відповідача з ОСОБА_1 не відбулась.

26 січня 2016 року позивач знову прибув до на особистий прийом до Міністра Клімкіна П.А., проте, особистий прийом знову ж не проводився, оскільки, за твердженням третьої особи, Міністр приймав участь у робочій нараді в Адміністрації Президента України, присвяченій питанню звільнення ОСОБА_5.

Разом з тим, посилання позивача на не проведення особистого прийому відповідачем та його відсутності на роботі 08 січня 2016 року, судом не приймається до уваги, тому що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №1155-р "Про перенесення робочих днів у 2016 році" робочий день з п'ятниці 08 січня 2016 року перенесено на суботу 16 січня 2016 року, проте, доказів прибуття до МЗС України з метою особистого прийому 16 січня 2016 року позивачем не надано.

Зазначені дати, коли ОСОБА_1 прибував на особистий прийом до відповідача, визначені у відповідних квартальних графіках особистого прийому громадян керівництвом МЗС України, затверджених Міністром. Будь-яких порушень при записі на прийом у визначені дні відповідачем та МЗС України не наведено.

Наведене свідчить, що відповідач систематично не здійснював особистий прийом громадян відповідно до попереднього запису та з урахуванням часу, визначеного графіком прийому громадян.

Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до частин першої та четвертої статті 70 цього Кодексу, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів, які б вказували на поважність причин не здійснення особистого прийому громадян у дні, визначені графіком прийому громадян, зокрема на підтвердження обставин, викладених у письмовому запереченні проти позову МЗС України щодо робочого візиту відповідача до Одеської області та участі інших заходах.

З огляду на викладене, суд вважає, що така поведінка Міністра Клімкіна П.А. суперечить приписам статті 22 Закону України "Про звернення громадян", порушує право позивача на особисте звернення, тому є протиправною бездіяльністю, та приходить до висновку про задоволення позовних вимог у цій частині.

Посилання третьої особи на те, що у дні прибуття ОСОБА_1 на особистий прийом до Міністра з ним було проведено зустрічі інших компетентних осіб МЗС України зокрема, представником Управління генерального секретаріату ОСОБА_6 та директором Департаменту консульської служби ОСОБА_7, не приймаються судом до уваги, так як зазначені особи відповідно до приписів Закону України "Про звернення громадян" та норм Порядку не уповноважені здійснювати особистий прийом громадян.

Безпідставними є твердження третьої особи про те, що проблемні питання ОСОБА_1 могли вирішити інші особи МЗС України, оскільки позивач наділений правом на власний розсуд обирати посадову особу, з числа визначених Законом України "Про звернення громадян" та Порядком, для проведення особистого прийому.

У свою чергу встановлена судом протиправна бездіяльність Міністра Клімкіна П.А. є підставою для зобов'язання останнього провести особистий прийом позивача у зручний для обох сторін час та день.

При цьому на спростування доводів МЗС України про відсутність у позивача порушеного права, суд зазначає, що не дотримання гарантованого статтею 40 Конституції України та закріпленого у Законі України "Про звернення громадян" права на особисте звернення безперечно завдає шкоди позивачу; крім того, право на судовий захист пов'язане із самою протиправністю оскаржуваній чи бездіяльності і не ставиться в залежність від наслідків реалізації таких дій або бездіяльності.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність бездіяльності щодо не здійснення особистого прийому громадян відповідно до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Частина перша статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до пункту 4 частини першої 163 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно), є складовою резолютивної частини постанови.

Оскільки дана постанова вимагає від Міністра Клімкіна П.А. вчинення певних дій, суд вважає за можливе встановити для суб'єкта владних повноважень - відповідача строк для подання звіту про виконання вказаної постанови у десять днів з дня набрання нею законної сили.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича щодо не здійснення особистого прийому ОСОБА_1 у дні, визначені графіком прийому громадян.

3. Зобов'язати Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича провести особистий прийом ОСОБА_1 у зручний для обох сторін час та день.

4. Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 102,40 грн. (одна тисяча сто дві гривні сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства закордонних справ України.

5. Встановити Міністру закордонних справ України Клімкіну Павлу Анатолійовичу строк у десять днів з дня набрання постановою законної сили для подання звіту про виконання постанови.

6. Попередити Міністра закордонних справ України Клімкіна Павла Анатолійовича про можливість застосування заходів, передбачених частиною другою статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Р.О. Арсірій

О.П. Огурцов