Справа № 815/786/14
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року м. Київ К/800/57950/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Чалого С.Я.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, третя особа - ОСОБА_3, про визнання дій протиправними,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся із позовом, в якому просив: визнати бездіяльність Інспекції щодо об'єктивної, всебічної і вчасної перевірки його заяви до Інспекції ДАБК від 29 жовтня 2013 року та щодо невідкладного вжиття заходів до припинення неправомірних дій по факту самовільного будівництва ОСОБА_3- незаконною та неправомірною; зобов'язати Інспекцію вжити заходи по усуненню встановлених порушень ОСОБА_3 по самовільному будівництву (розширенні) квартири №5 та самовільному будівництву допоміжних приміщень загальною площею 27 кв. м. в будинку АДРЕСА_1 та скласти припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2014 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області щодо неналежного здійснення державного архітектурно-будівельного контролю за заявою позивача до Інспекції від 29 жовтня 2013 року. Зобов'язано Інспекцію у встановленому законодавством порядку вжити заходи щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, допущених ОСОБА_3 під час виконання ним будівельних робіт на об'єктах будівництва квартирі №5 в будинку АДРЕСА_1. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Не погоджуючись з прийнятим апеляційним судом рішенням позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення апеляційної суду, та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права. Заяву про приєднання до касаційної скарги подала ОСОБА_4

Судова колегія не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач 29.10.2013 року звернувся із заявою до Інспекції, в якій зазначив, що він у жовтні 1990 року придбав сарай, розташований за адресою, АДРЕСА_1. У серпні 2013 року ОСОБА_3 зруйнував зазначений сарай, самовільно зайняв земельну ділянку та збудував капітальну будову, площею 40 кв.м, не маючи необхідних дозвільних документів. Крім того, у зверненні позивач зазначив, що ОСОБА_3 зруйновано капітальну стіну будинку, огорожу палісадника, зайнято земельну ділянку, площею 10 кв.м, в тому числі й частину палісадника, за рахунок чого збільшено площу його квартири, наголосивши, що внаслідок таких дій у квартирі позивача нахиляється стіна, з'являються тріщини на стелі та стінах.

Листом від 05.12.2013 року № 01/11-11691 Інспекцією надано відповідь, в якій повідомлено, що перевіркою з виїздом інспектора на зазначений об'єкт будівництва встановлено, що за вказаною адресою будівельні роботи не виконуються; із посиланням на норми Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» роз'яснено зміст поняття державний архітектурно-будівельний контроль, наведені встановлені Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою КМУ від 23.05.2011 року № 553, умови проведення такого контролю, у зв'язку з чим наведено, що відсутні підстави для втручання Інспекції та вжиття заходів реагування відповідно до вимог чинного законодавства.

За змістом статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, який здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тобто до повноважень органів архітектурно-будівельного контролю віднесено виявлення порушень у сфері містобудівної діяльності та вжиття заходів щодо їх усунення.

Аналіз повноважень органів архітектурно-будівельного контролю, закріплених у частині 4 статті 41 названого Закону, а також у Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. N 553, дає підстави вважати, що Інспекція має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

При цьому такі повноваження за своєю правовою природою є дискреційними, під якими, відповідно до змісту Рекомендацій №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, розуміється повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже зобов'язання Інспекцію в судовому порядку встановити певне порушення у сфері містобудівної діяльності та вжити певних заходів в інтересах позивача відносно третьої особи є втручанням в дискреційні повноваження адміністративного органу та не ґрунтується на законі.

При цьому, за змістом статті 6 КАС України статті 3 ЦПК України кожна особа має право на самостійний захист власного порушеного права шляхом безпосереднього звернення в суд з вимогою про його відновлення до особи, яка допустила порушення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог про зобов'язання Інспекцію встановити зазначений у позові факт порушення законодавства у сфері містобудування та вжити визначені позивачем заходи.

Доводи касаційної скарги такого висновку не спростовують та не свідчать про допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до закону можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Судова колегія, виходячи з обставин та характеру спору, вважає необґрунтованим клопотання позивача про передачу справу для розгляду усьому складу суду касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. 220, 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

О.Є Донець

С.Я. Чалий