Справа № 826/3782/15
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року м. Київ К/800/42473/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів Стародуба О.П.,

Швеця В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2 до Фастівського міського відділу (з обслуговуванням м. Фастова та Фастівського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області (далі - Фастівський МВ (з обслуговуванням м. Фастова та Фастівського району) ГУ МВС України в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів,

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в подальшому уточненим, про: визнання протиправними та скасування наказів Фастівського МВ (з обслуговуванням м. Фастова та Фастівського району) ГУ МВС України в Київській області про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 29 грудня 2014 року №295, від 18 лютого 2015 року №67 та від 20 лютого 2015 року №68.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позивних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що факт порушення позивачем дисципліни є доказаним, йому надано вірну правову оцінку, вид дисциплінарного стягнення визначено правильно, при цьому враховано тяжкість вчиненого проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяну шкоду та інші обставини.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновків про відмову у задоволенні касаційної скарги з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 проходить службу на посаді старшого інспектора штабу Фастівського МВ (з обслуговуванням міста Фастова та Фастівського району) ГУ МВС України в Київській області.

За фактами порушення службової дисципліни, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, суворої догани та попередження про неповну посадову відповідність за вчинення проступків, які полягають у відсутності на службі 18 листопада 2014 року без поважних причин, у приведенні до конфлікту між цивільною особою та породження скарги, а також у зв'язку з невиконанням доручення в зазначений термін.

Згідно з статтею 12 Дисциплінарного статуту ОВС на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Так, наказом Фастівського МВ (з обслуговуванням міста Фастова та Фастівського району) ГУ МВС України в Київській області від 29 грудня 2014 року №295 позивачу оголошено догану за день прогулу.

Прийняттю вказаного наказу передувало службове розслідування, за результатами проведення якого встановлено, що 18 листопада 2014 року позивачем було повідомлено безпосереднього свого начальника про поломку власного автомобіля близько 9 години ранку, на що було останнім надано дозвіл доставити зламаний автомобіль до СТО м. Біла Церква. В подальшому, ОСОБА_2 18 листопада 2014 року на службі не з'явився.

Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 1992 року прогулом без поважної причини визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій, що ремонт власного автомобіля не дає підстав для відсутності позивача на робочому місці, а тому така підстава не може вважатись поважною причиною, отже застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, що оголошено наказом №295, є правомірним.

Також, правильними є висновки судів, що відповідачем не порушено строки застосування вказаного дисциплінарного стягнення, оскільки дисциплінарне стягнення відповідно до вимог частини 2 статті 16 Дисциплінарного статуту ОВС було накладено на позивача не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування.

Щодо наказу від 18 лютого 2015 року №67, згідно з яким позивачу оголошено сувору догану у зв'язку з надходженням скарги громадянина ОСОБА_3, колегія суддів зазначає наступне.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в цій частині, позивач зазначив, що 9 лютого 2015 року під час несення служби по охороні адмінбудинку Фастівського міського відділу на посту №1 ним було виявлено, що громадянин ОСОБА_3 намагався проникнути до міськвідділу, при цьому безпричинно ображаючи нецензурною лайкою та погрожуючи розправою. ОСОБА_2 намагався попередити особу про дотримання тактовної поведінки, але це не призвело до завершення виниклого конфлікту.

Позивач зазначає, що під час попередження заявника про дотримання тактовної поведінки ним не було вчинено дисциплінарного проступку, субординацію та норми етичної поведінки не порушував.

Норми поведінки, дотримання яких є моральним обов'язком кожного працівника органів внутрішніх справ незалежно від займаної посади та спеціального звання, та порушення яких є дисциплінарним проступком, встановлені Правилами поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 лютого 2012 №155, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2012 року за №628/20941 (далі - Правила поведінки).

Відповідно до п. 1.1 розділу V Правил поведінки у спілкуванні з людьми працівнику необхідно дотримуватись вимог Конституції України, яка гарантує кожному громадянину право на недоторканність приватного життя, особисту й сімейну таємницю, захист честі, гідності, свого доброго імені.

Пунктом 1.4 розділу V Правил поведінки визначено, що у спілкуванні з громадянами з боку працівника неприпустимі: будь-які висловлювання і дії дискримінаційного характеру за ознаками статі, віку, раси, національності, мови, громадянства, соціального, майнового або сімейного стану, політичної чи релігійної належності; надмірний тон, грубість, некоректність зауваження, пред'явлення неправомірних, незаслужених звинувачень; погрози, образливі вирази або репліки; суперечки, дискусії та дії, що перешкоджають нормальному спілкуванню або провокують протиправну поведінку.

Норми поведінки, дотримання яких є моральним обов'язком кожного працівника органів внутрішніх справ незалежно від займаної посади та спеціального звання, та порушення яких є дисциплінарним проступком, встановлені Правилами поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 лютого 2012 року №155, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2012 року за №628/20941 (далі - Правила поведінки).

Так, відповідно до п.п. 1.1, 1.2 розділу ІV Правил поведінки поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника.

Норми професійної етики вимагають від працівника, окрім іншого: поводитися з почуттям власної гідності, доброзичливо і відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи у громадян повагу до органів внутрішніх справ і готовність співпрацювати з ними; постійно контролювати свою поведінку, почуття і емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на службові рішення, уміти передбачати наслідки своїх вчинків і дій; поводитись з усіма категоріями громадян однаково коректно незалежно від їх службового чи соціального становища; виявляти повагу та увагу до старших за званням чи віком.

Під час виконання службових обов'язків, оперативно-службових завдань працівники повинні критично ставитися до власних професійних якостей та поведінки, постійно працювати над самовдосконаленням, підвищенням свого професійного та загальнокультурного рівня (п. 2.1 розділу ІV Правил поведінки).

Пунктом 1.4 розділу V Правил поведінки визначено, що у спілкуванні з громадянами з боку працівника неприпустимі: будь-які висловлювання і дії дискримінаційного характеру за ознаками статі, віку, раси, національності, мови, громадянства, соціального, майнового або сімейного стану, політичної чи релігійної належності; надмірний тон, грубість, некоректність зауваження, пред'явлення неправомірних, незаслужених звинувачень; погрози, образливі вирази або репліки; суперечки, дискусії та дії, що перешкоджають нормальному спілкуванню або провокують протиправну поведінку.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення суворої догани, застосовано за порушення позивачем службової етики, оскільки до Фастівського МВ надійшла скарга громадянина ОСОБА_3 на неправомірні дії ОСОБА_2 під час несення служби.

Висновків про вказані порушення відповідач дійшов за результатами службового розслідування, під час якого було встановлено, що такий факт став можливим у результаті невиконання старшим інспектором майором міліції ОСОБА_2 правил професійної етики.

В якості доказів на підтвердження зазначених обставин, Фастівським МВ були надані матеріали службового розслідування, зокрема пояснення працівників, які були свідками виниклого конфлікту між громадянином ОСОБА_3 та старшим інспектором майором міліції ОСОБА_2

Колегія суддів вважає правильними висновки судів про те, що матеріалами справи підтверджено, що 9 лютого 2015 року під час несення служби по охороні адмінбудинку Фастівського міського відділу на посту №1, позивач порушив Правила поведінки та професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, зокрема: не поводився з почуттям власної гідності, доброзичливо і відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи у громадян повагу до органів внутрішніх справ і готовність співпрацювати з ними; не контролював свою поведінку, почуття і емоції, виявив неповагу до старших за віком та не дотримався норм професійної та службової етики.

Враховуючи викладене та те, що на момент прийняття рішення щодо виду дисциплінарного стягнення позивач вже мав дисциплінарне стягнення у вигляді догани, оголошене наказом №295, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів про правомірність застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани, що оголошено наказом №67.

Стосовно наказу від 20 лютого 2015 року №68, згідно з яким позивачу оголошено попередження про неповну посадову відповідність у зв'язку з тим, що останнім не надано відповіді на запит Фастівської міжрайонної прокуратури Київської області від 27 січня 2015 за вих. №336 в зазначений термін, а саме: до 6 лютого 2015 рокудо 14-00 год., колегія суддів зазначає наступне.

Службовим розслідуванням було встановлено, що до Фастівського МВ (з обслуговуванням міста Фастова та Фастівського району) ГУ МВС України в Київській області надійшло доручення Фастівської міжрайонної прокуратури Київської області, з якого стало відомо, що 27 січня 2015 за вих. №336 Фастівською міжрайонною прокуратурою Київської області до Фастівського міського відділу було направлено лист із вимогою надання інформації про стан протидії злочинності на території обслуговування Фастівського міського відділу (з обслуговуванням міста Фастова та Фастівського району) ГУ МВС України в Київській області за 2014 рік у порівнянні з 2013 роком. Термін виконання завдання було встановлено до 6 лютого 2015 року до 14 год. 00 хв.

Відповідь на вказаний запит надійшла до Фастівської міжрайонної прокуратури із запізненням, а саме: 9 лютого 2015 року об 11 год. 30 хв. та не у повному обсязі (не надано соціально-економічну характеристику території обслуговування, не відображено структуру злочинності, не проаналізовано стан застосування адміністративного законодавства окремо у м. Фастові та Фастівському районі, не відображено рівень злочинності із розрахунку на кількість населення), що призвело до невчасного інформування прокуратури Київської області.

Виконавцем вищевказаного доручення було призначено позивача, який 28 січня 2015 року особисто отримав його в канцелярії Фастівського МВ та розписався в Журналі реєстрації вхідної кореспонденції Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області про отримання. Про зазначені обставини позивач не заперечував.

6 лютого 2015 року на виконання вищезазначеного звернення, позивач надав інформацію в електронному вигляді на перевірку.

Під час проведення перевірки було виявлено ряд недоліків, які позивач до 14 год. 00 хв. 6 лютого 2015 року не усунув.

9 лютого 2015 року о 09:00 позивач надав відкоригований аналіз для направлення до Фастівської міжрайонної прокуратури Київської області.

Таким чином, позивачем порушено вимоги статті 7 Дисциплінарного статуту ОВС в частині не виконання в зазначений термін доручення начальника, що призвело до несвоєчасного надання відповіді до Фастівської міжрайонної прокуратури та в подальшому призвело до невчасного інформування прокуратури Київської області, що підтверджується відповідними матеріалами службового розслідування та наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (далі по тексту - Дисциплінарний статут ОВС) службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Колегія суддів вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про те, що оголошення позивачу попередження про неповну посадову відповідність у зв'язку з тим, що останнім не надано відповіді на запит Фастівської міжрайонної прокуратури Київської області в зазначений термін є правомірним та обґрунтованим.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 червня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.Й. Рецебуринський

Судді О.П. Стародуб

В.В. Швець