Справа № 804/1089/16
Суддя: Борисенко Павло Олександрович
Дата ухвалення: 2016-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2016 р. Справа № 804/1089/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий - суддя Борисенко П.О., суддя Олійник В.М. та суддя Барановський Р.А., при секретарі судового засідання - Сергієнко В.Ю., за участю позивача - ОСОБА_1, представника відповідача-1 - Матвєєнко Г.М. та представника відповідача-2 - Новикова С.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості з виплати одноразової грошової допомоги при звільненні,-
24.02.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та Дніпропетровського регіонального структурного підрозділу обслуговування повітряного руху України про визнання бездіяльності щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 208691,25 грн. - протиправною та зобов'язання нарахувати та стягнути одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 208691,25 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Наказом Міністра оборони України № 600 від 19.10.1999 р. був відряджений для подальшого проходження служби до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України із залишенням на військовій службі. Наказом Міністра оборони України № 33 від 15.01.2016 р. був звільнений у відставку відповідно до ст. 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" за п. "б" (за станом здоров'я). Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 33/о від 22.01.2016 р., був звільнений з посади заступника керівника польотів районного диспечерського центру Дніпропетровського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України. Зазначеним наказом була визначена вислуга років позивача у Збройних Силах України, яка склала 29 роки 4 місяці у календарному обчисленні. Проте, на день звільнення одноразова грошова допомога при звільненні виплачена не була. Згідно довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 8-88 (форма № 21) від 25.01.2016 р. загальна сума грошового забезпечення на момент звільнення складала 14 392,50 грн.. Таким чином, позивач вважає наявними підстави для задоволення позову та стягнення заборгованості з виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 208691,25 грн.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі.
Представник відповідача - 1 у судовому засіданні проти позову заперечував. В обґрунтування заперечень проти позову вказав на те, що оскільки виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до ДП «Украерорух», здійснюється за рахунок коштів цього підприємства, то виплата одноразової грошової допомоги зазначеним військовослужбовцям при звільненні зі служби також здійснюється за рахунок коштів ДІЇ «Украерорух». Міноборони не здійснює нарахування та виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до ДП «Украерорух», та не несе відповідних зобов'язань зі здійснення таких видатків.
У судовому засіданні представник відповідача - 2 заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вказав на те, що є неналежним відповідачем у вказаній справі, оскільки за своїм правовим статусом не належить до суб'єктів владних повноважень. Вважає, що передбачена ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та ч. 4 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, повинна бути нарахована та виплачена при звільненні позивача з військової служби Міністерством оборони України.
В судове засідання з'явився позивач, інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про дату, час та мсце розгляду справи повідомлені належним чином.
Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини.
З матеріалів справи вбачається, що позивач проходив публічну службу в Міністерстві оборони України, що підтверджується посвідченням офіцера. Відповідно до наказу Міністра оборони України № 600 від 19.10.1999 р. позивач був відряджений у розпорядження Державного підприємства обслуговування повітряного руху України. При цьому, військова служба позивача не припинилась, що підтверджується контрактом про проходження військової служби у Збройних Силах України.
Відповідно до наказу Міністра оброни України № 33 від 15.01.2016 р. позивач був звільнений з військової служби у запас на підставі п. "б" ст. 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" (за станом здоров'я), тобто даний розпорядчий документ спричинив припинення публічної служби.
У розпорядженні ДП обслуговування повітряного руху України позивач знаходився до 25.01.2016 р., коли відповідно до наказу генерального директора № 33/о від 22.01.2016 р. що був виданий на реалізацію наказу Міністра оброни України № 33 від 15.01.2016 р., був звільнений з займаної посади як такий, що вже звільнений з військової служби.
Згідно наказу № 37/вс від 25.01.2016 р. Дніпропетровського регіонального структурного підрозділу ДП обслуговування повітряного руху України підполковника ОСОБА_4, заступника керівника польотів районного диспетчерського центру Дніпропетровського РСП, звільненого з військової служби у запас відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" (за станом здоров'я) наказом Міністра оборони України від 15.01.2016 р. № 33, з правом носіння військової форми одягу, звільнено з займаної посади 25.01.2016 р.
01.02.2016 року позивач звернувся до Міністра оборони України щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні.
Заступником директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України було надано відповідь, згідно якої позивачу повідомлено про відсутність підстав для виплати Міністерством оборони України одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям, які звільнені з військової служби з посад, займаних у ДП обслуговування повітряного руху.
Листом від 01.02.2016 р. позивач звернувся до директора ДП «Украерорух» з заявою з приводу виплати одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до ч. 2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
За наслідками розгляду заяви другий відповідач листом № 02-04-150 від 18.02.2016 р. надав відповідь про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні. Ця відмова вмотивована тим, що військовослужбовці, які відряджені до ДП "Украерорух", залишаються на військовій службі в Збройних Силах України і перебувають у публічних відносинах з Міністерством оборони України, свідченням чого є контракт, в якому Міноборони гарантує соціальні виплати, в тому числі й одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби. ДП обслуговування повітряного руху України зазначено, що ним не отримуються кошти з державного бюджету України і тому немає можливості здійснювати виплату зазначеної грошової допомоги.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, система їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах встановлені, зокрема, Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (з наступними змінами і доповненнями).
Відповідно до ч. 7 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", за військовослужбовцями, відрядженими до державних органів, підприємств, установ, організацій, зберігаються всі види забезпечення, передбачені статтями 9 і 91 цього Закону, гарантії та пільги, що надаються за рахунок коштів, призначених у Державному бюджеті України на утримання Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, Державної спеціальної служби транспорту.
Частиною 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Виплата допомоги при звільненні військовослужбовців з військової служби також гарантована ч. 1 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року №2262-XII (з наступними змінами і доповненнями), якою встановлено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Матеріали справи свідчать, що позивач проходив військову службу за контрактом, що підтверджується, зокрема, укладеним між позивачем та Міністерством оборони України контрактом, та був звільнений з військової служби у запас за пунктом "б" (за станом здоров'я) ст. 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" в званні майора, отже позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, гарантії щодо виплати якої встановлені ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та ч. 1 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Представники відповідачів не заперечили щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби в зв'язку з його звільненням з військової служби за станом здоров'я.
Згідно з абз. 4 ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.
Відповідно до абз. 5 ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовцям, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених цим пунктом, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.
Крім того, статтею 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлено, що виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання (частина четверта). Особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали (частина п'ята).
Таким чином, зміст наведених положень Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" дає підстави дійти висновку, що виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям за рахунок коштів органів, у яких вони працювали, здійснюється лише у разі їх звільнення зі служби безпосередньо з посад, займаних в цих органах, із залишенням на військовій службі.
Як встановлено судом, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Згідно наказу Міністра оборони України № 33 від 15.01.2016 р., вислуга років позивача складає 29 роки 05 місяців, що також не заперечувалось відповідачами.
Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Позивач просить суд нарахувати та стягнути одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 208691,25 грн. В обгрунтування зазначеного розміру грошової допомоги позивачем надано Довідку від 25.01.2016 р. № 8-88, на підставі якої останні самостійно в адміністратвному позові нарахував одноразову грошову допомогу в розмірі 208691,25 грн. Інших документів щодо обчислення розміру грошової допомоги позивачем надано не було. Обчислений самостійно позивачем розмір одноразової грошової допомоги не було узгоджено з відповідачами.
В світлі зазначеного суд не приймає самостійо обчислекний позивачем розмір одноразової грошової як належний доказ такого розміру та зобов'язує Державне підприємство обслуговування повітряного руху України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні згідно ч.2 ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Одним з принципів адміністративного судочинства, передбачених ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України, є принцип законності, який відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати бездіяльність Державного підприємства обслуговування повітряного руху України щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні - протиправною.
Зобов'язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні згідно ч.2 ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 19.04.2016 р.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 19.04.2016 року Суддя З оригіналом згідно Помічник судді П.О.Борисенко П.О.Борисенко Т.С.Журавель