Справа № 824/826/15-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/826/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Лелюк О.П.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

02 червня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Путильського районного споживчого товариства на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом Путильського районного споживчого товариства до Державної податкової інспекції у Путильському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2008 року Путильське районне споживче товариство звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Путильському районі про визнання протиправними та скасування рішень від 15.07.2008 року № НОМЕР_1 та від 19.09.2008 року № НОМЕР_2.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року даний адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Путильському районі про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 19 вересня 2008 року № НОМЕР_2. В задоволенні іншої частини позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови задоволення вимог щодо скасування рішення відповідача від 15.07.2008 року № НОМЕР_1, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з'явились. Про дату, місце та час судового засідання повідомлені вчасно та належним чином.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обовязковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1 статті 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, постановою Господарського суду Чернівецької області від 25 жовтня 2011 року позовні вимоги Путильського районного споживчого товариства задоволено. Визнано нечинними рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № НОМЕР_1 від 15 липня 2008 року та № НОМЕР_2 від 19 вересня 2008 року.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2011 року постанову Господарського суду Чернівецької області від 25 жовтня 2011 року скасовано та прийнято нову постанову про задоволення позовних вимог. Визнано протиправними та скасовано рішення про застосування штрафних (фінансових) № від 15 липня 2008 року та № НОМЕР_2 від 19 вересня 2008 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 квітня 2015 року постанову Господарського суду Чернівецької області від 25 жовтня 2011 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2011 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В ухвалі суду касаційної інстанції було зазначено, зокрема, про те, що судами попередніх інстанцій не надано належної правової оцінки обставинам справи, а саме не встановлено: момент перевищення обсягу розрахункових операцій у розмірі 200 тис. грн. та з якого моменту позивач зобовязаний був застосовувати реєстратор розрахункових операцій; суми розрахункових операцій, що були не проведені через реєстраторів розрахункових операцій з моменту його обовязкового застосування та розмір штрафних санкцій, який підлягав застосуванню до позивача за вищезазначене порушення.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали суду вищої інстанції судом першої інстанції було прийнято до свого провадження дану адміністративну справу і винесено оскаржуване рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, магазин ГВП Горяночка розташований в с. Підзахаричі, Путильського району Чернівецької області, є господарською одиницею Путильського районного споживчого товариства та має статус гірського і здійснювало як субєкт підприємницької діяльності розрахункові операції із використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій.

Державною податковою інспекцією у Путильському районі Чернівецької області в червні 2008 році було проведено перевірку Путильського районного споживчого товариства щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу субєктами підприємницької діяльності.

Під час перевірки використовувались: звіти про використання розрахункових книжок; книги обліку розрахункових операцій; використанні розрахункові книжки що були дослідженні в судовому засіданні; касові книги з 01 січня 2007 року по 20 червня 2008 року.

За результатами проведеної перевірки було складено акт № 04 від 20 червня 2008 року, відповідно до якого в структурному підрозділі магазині ГВП Горяночка Путильського споживчого товариства зафіксовано перевищення граничного розміру річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг) та проведення продажу товарів без застосування реєстраторів розрахункових операцій, що є порушенням пунктів 1, 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР, пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України Про забезпечення реалізації статті 10 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 23 серпня 2000 року №1336.

На підставі зазначеного акту Державною податковою інспекцією у Путильському районі було прийнято рішення від 15 липня 2008 року за № про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій з cічня по червень 2008 року в сумі 497345,50 грн.(99401,10*5+340). Також даним рішенням застосовано до позивача санкцію за не зберігання книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок в сумі 340 грн.

Не погодившись з даним рішенням Путильське споживче товариство звернулось із скаргою до ДПА в Чернівецькій області, яка своїм рішенням за № 7046/10/25-009 від 05 вересня 2008 збільшила на 584869,50 грн. суму штрафних санкцій, визначену у рішенні від 15 липня 2008 року № НОМЕР_1.

Внаслідок зазначеного, відповідачем було прийнято оскаржуване рішення від 19 вересня 2008 року за № НОМЕР_2 на суму 584869,50 грн.(116979,90*5) за порушення статей 3, 10 Закону № 265/95-ВР з січня по грудень 2007 року.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Закону №265/95-ВР суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуг) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках передбачених цим законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Згідно з пунктом 1 статті 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються фінансові санкції у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено невідповідність, у разі не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій.

Відповідно до статті 10 Закону №265/95-ВР перелік окремих форм та умов проведення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, яким дозволено проводити розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, а також граничний розмір річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг), при перевищенні якого застосування реєстраторів розрахункових операцій є обов'язковим, встановлюються Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики і Державної податкової адміністрації України.

Такий перелік затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2000 року №1336 Про забезпечення реалізації статті 10 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

При цьому граничний розмір річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг), у разі перевищення якого застосування реєстраторів розрахункових операцій є обов'язковим, для форм та умов проведення діяльності, визначених у пункті 22 переліку, тобто провадження діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг суб'єктами підприємницької діяльності на території сіл і селищ міського типу, яким згідно із Законом України Про статус гірських населених пунктів в Україні надано статус гірських, становить 200 тис. гривень на один суб'єкт господарської діяльності.

Терміни переведення суб'єктів підприємницької діяльності на облік розрахункових операцій у готівковій або безготівковій формі із застосуванням РРО були визначені постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2001 року №121. Нею, зокрема, передбачалось, що строк переведення суб'єктів підприємницької діяльності на облік операцій із застосуванням РРО складає один місяць з дати перевищення граничного розміру річного обсягу розрахункових операцій.

Таким чином, позивач протягом місяця починаючи з дня перевищення граничного розміру річного обсягу розрахункових операцій у розмірі 200 тис. грн. зобовязаний був перейти на облік розрахункових операцій у готівковій та безготівковій формі із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій.

Аналізуючи наведені норми суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вищезазначеними нормами встановлено виняток із загальних правил здійснення розрахункових операцій, враховуючи певні особливості місця здійснення підприємницької діяльності, як-то у гірській місцевості. При цьому такий виняток містить певні обмеження, які у випадку їх порушення, зобов'язують суб'єкта підприємництва перейти на загальні правила проведення розрахунків, зокрема із застосуванням РРО. До таких обмежень відноситься граничний річний обсяг розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг).

Встановивши відповідальність за не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, норма пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР не передбачає будь-яких підстав для звільнення від такої відповідальності.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, на виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції, судом першої інстанції було встановлено, що момент перевищення обсягу розрахункових операцій у розмірі 200 тис. грн. виник 10 грудня 2007 року.

Даний факт податковий орган встановив за рахунок сумарної перевірки та додавання виручки за кожен місяць.

Тобто, з наступного місяця, а саме з 10 січня 2008 року, позивач був зобовязаний застосувати РРО.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції щодо правомірності прийнятого оскаржуваного рішення.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено, що рішенням № від 15 липня 2008 року до позивача, крім вищезазначеного порушення, було також застосовано штрафну санкцію у розмірі 340,00 грн. за не зберігання книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок.

Вказані обставини позивачем не заперечувались ні в суді першої інстанції, ні в суді вищої інстанції.

З огляду на викладене, а також зважаючи на те, що позивачем не було спростовано факт перевищення граничного розміру річного обсягу розрахункових операцій у розмірі 200 тис. грн. 10 грудня 2007 року, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності застосування до позивача штрафної санкції у розмірі, встановленому пунктом 1 статті 17 Закону №265/95-ВР, а відтак оскаржуване рішення № НОМЕР_1 від 15 липня 2008 року відносно позивача є правомірним й скасуванню не підлягає.

Аналогічна правова позиція висвітлена в постанові Вищого адміністративного суду України від 29.10.2014 року за № К/9991/10560/12.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність постанови суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року відповідає вимогам статті 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

В силу статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Путильського районного споживчого товариства залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом трьох днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3