Справа № 823/491/16
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року справа № 823/491/16

10 год. 47 хв. м.Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Попельнухи Ю.І.,

представника позивача та третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору - Ткаченко Л.В. (згідно з довіреностями),

представника відповідача - Дубиновської Ю.О. (згідно з довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом концерну "Техвоєнсервіс" до Управління Держпраці у Черкаській області, третя особі на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору - філія концерну "Техвоєнсервіс" Черкаський автомобільний ремонтний завод" про визнання недійсним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

10.05.2016 у Черкаський окружний адміністративний суд звернувся Концерн "Техвоєнсервіс" (далі - позивач)в інтересах його філії до Управління Держпраці у Черкаській області (далі - відповідач) з адміністративним позовом про визнання недійсною та скасування постанови заступника начальника Управління Держпраці у Черкаській області від 27.04.2016 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на філію концерну "Техвоєнсервіс" Черкаський автомобільний ремонтний завод" у сумі 41340,00грн.

Позов мотивовано тим, що оскаржуване рішення прийняте за відсутності факту порушення вимог трудового законодавства. Зокрема, не враховано укладання цивільно-правового договору з ОСОБА_3, факт трудових відносин з яким відповідач відстоює в оскаржуваній постанові. Тому позивач просив задовольнити позов.

Відповідач проти позову заперечував з тих підстав, що оскаржуване рішення прийняте за виявлене порушення вимог трудового законодавства: не укладено трудовий договір з ОСОБА_3, який виконував роботи пічника та слюсаря-сантехніка, за що отримував заробітну плату. Тому просив відмовити у задоволенні позову.

У судових засіданнях сторони підтримали правові позиції у спорі.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі у їх взаємозв'язку та логічній послідовності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що у зв'язку зі зверненням на Урядову гарячу лінію дружини ОСОБА_3 щодо порушення його трудових прав та заявою останнього на підставі наказу від 17.03.2016 №58-Н та направлення від 17.03.2016 №307 службова особа відповідача провела позапланову перевірку філії концерну "Техвоєнсервіс" Черкаський автомобільний ремонтний завод" з питань дотримання вимог трудового законодавства.

За наслідками перевірки складено акт від 15.04.2016 №23-01-52/052 (далі - акт перевірки), в якому, серед іншого, зафіксовано порушення філії у формі неналежного оформлення трудових відносин з ОСОБА_3: не виданий наказ про прийом на роботу, не повідомлений державний орган з адміністрування єдиного внеску про прийняття вказаної особи на роботу, - чим порушено вимоги частин 1, 3 ст.24 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП).

На підставі акту відповідач виніс припис від 15.04.2016 №23-01-52/052-039 про зобов'язання філії концерну "Техвоєнсервіс" Черкаський автомобільний ремонтний завод" забезпечити оформлення трудових відносин з ОСОБА_3 відповідно до встановленого ст.24 КЗпП порядку, а також постанову від 27.04.2016 №23-01-52/052-31 про покладення на філію позивача штрафу в розмірі 41340,00грн. (далі - оскаржуване рішення).

Зазначена постанова прийнята за порушення, відповідальність за яке передбачена абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП.

Актами робіт підтверджується виконання ОСОБА_3 декількох видів робіт, які визначені посадовою інструкцією слюсаря-сантехніка 4-го розряду та пічника, а табелями обліку робочого часу - контроль філією позивача за часом виходу його на роботу.

Перевіряючи доводи сторін щодо наявності ознак трудових правовідносин між вказаними особами, суд врахував наступне.

По-перше, трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ч.1 ст.21 КЗпП встановлено).

Згідно з ч.3 ст.21 КЗпП особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Верховний Суд України у пункті 7 постанови Пленуму від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснив, що фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

По-друге, частинами 1,3 ст.24 КЗпП встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такоїї форми є обов'язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

По-третє, частина перша ст.23 КЗпП передбачає, що трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Суд врахував, що заяви про прийняття на роботу ОСОБА_3 не подавав, наказ про прийняття його на роботу ні позивачем, ні його філією не приймався. Водночас керівник вищевказаної філії позивача підписав з ОСОБА_3 договори:

від 08.12.2015 №65-П (терміном на 1 місяць) та від 01.01.2016 №3-П, предметом яких є виконання робіт з: обслуговування водогрійні, що працює на твердому паливі; заповнення і спорожнення водопроводів; проведення профілактичних оглядів водонагрійних печей; утримання в справному стані і належній чистоті приміщення котельні; проведення очистки піддувала, димопровідних труб; навантаження та розвантаження дров. Згідно з п.2 додаткової угоди до договору №3-П сторони вирішили припинити його дію з 25.01.2016;

від 25.01.2016 №31-С на виконання робіт (послуг), предметом якого є: розбирання, ремонту і складання середньої складності деталей та вузлів санітарно-технічних систем центрального опалення, водопостачання, каналізації, газопостачання та водостоків; розмітка місця установлення приладів і кріплень; групування і догруповування чавунних радіаторів на місці ремонту; з'єднування трубопроводів опалювальних панелей. Дія цього договору припинена з 22.02.2016 на підставі п.1 додаткової угоди до нього від 22.02.2016 №1.

Ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлює, що договір, за яким одна сторона зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу є договором підряду. Договір підряду на підставі ч.2 цієї статті може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Зі змісту вказаної статті ЦК України випливає, що предметом договору підряду є як сама робота (виготовлення, обробка, переробка, ремонт речі або виконання іншої роботи), так і її результат. Тому найважливішою характеристикою предмета є якість. Вимоги до якості роботи встановлено в ст.857 цього Кодексу: а) робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру; б) виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові; в) результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

У договорі підряду може бути встановлено строки виконання роботи або її окремих етапів. Якщо у договорі не встановлено строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру, обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Дослідивши вищевказані договори, суд встановив, що сторони не визначили результату, обсягу, місця та терміну виконання робіт, їх вартість, - що дає підстави вважати їх неукладеними.

Контроль виходу фізичної особи на робоче місце згідно з табелями обліку робочого часу, відсутність у договорах предмету та вказівка в актах виконаних робіт даних про загальне виконання декількох видів робіт, які визначені посадовими інструкціями робітників, без виокремлення фронту робіт, а також про винагороду за їх виконання у формі заробітної плати, - в сукупності свідчать про виконання ОСОБА_3 трудової функції.

Згідно з актом виконання робіт відповідно до договору №65-П від 08.12.2015 ОСОБА_3 виконав роботи згідно з посадовою інструкцією пічника, що становить 1369,51грн. заробітної плати.

Відповідно до актів виконання робіт згідно з договором №31-С від 25.01.2016 (а.с.23-24) ОСОБА_3 виконав роботи згідно з посадовою інструкцією слюсаря сантехніка 4-го розряду, що становить 477,60грн. та 1604,40грн. заробітної плати.

Згідно з актом виконання робіт відповідно до договору №3-П від 01.01.2016 ОСОБА_3 виконав роботи згідно з посадовою інструкцією пічника, що становить 1803,90грн. заробітної плати.

Суд врахував п.3.8. Положення про діяльність вищевказаної філії позивача, яким передбачено, що вона має право укладати угоди, договори (контракти), набувати майнові та особисті немайнові права, обов'язки в межах повноважень, наданих концерном, нести зобов'язання у межах, передбачених чинним законодавством України.

На підставі п.6.4. цього Положення директор філії вирішує питання її діяльності у т.ч. забезпечує укладання трудових договорів з найманими працівниками.

Суд звернув увагу, що філія концерну "Техвоєнсервіс" Черкаський автомобільний ремонтний завод", діяльність якої перевірено відповідачем і на яку накладено штраф, згідно з п.3.1. Розділу 3 власного Положення, затвердженого позивачем, є відокремленим структурним підрозділом Концерну "Техвоєнсервіс" без права юридичної особи.

Однак абзацом другим ч.2 ст.265 КЗпП встановлено, що в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків відповідальність у формі штрафу в тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення, відповідальність несуть юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю.

Оскільки вищевказана філія позивача не є юридичною особою, вона не може нести відповідальність, передбачену абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП. Тому суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення не є правомірним та підлягає скасуванню.

Взявши до уваги приписи ст.94 КАС України та встановлені ставки судового збору, суд дійшов висновку присудити з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір за подання позову майнового характеру в сумі 1378,00грн.

Керуючись ст.ст.2, 11, 94, 160-165, 254-256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов концерну "Техвоєнсервіс" - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 27.04.2016 за підписом заступника начальника Управління Держпраці у Черкаській області про накладення на філію концерну "Техвоєнсервіс" Черкаський автомобільний ремонтний завод" штрафу в сумі 41340,00грн.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Черкаській області () на користь концерну "Техвоєнсервіс" () судовий збір за подання цього позову в сумі 1378,00грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 коп.).

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з моменту отримання повного її тексту. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

4. Копії постанови направити особам, які брали участь у справі.

Суддя А.М. Бабич

Повний текст постанови виготовлений 03.06.2016