Справа № 820/1508/16
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 червня 2016 р. № 820/1508/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тітова О.М. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 30 жовтня 2015 року № 25724503;

- зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 зареєструвати право власності на квартиру №8, що розташована Харківська обл., м. Харків, провулок Столярний, будинок 5, за ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1, на підставі договору дарування квартири з обов'язком передати дарунок у майбутньому від 02 жовтня 2007 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02.10.2007р. між ОСОБА_3 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдарований) було укладено договір дарування квартири №8, що в будинку №5 по провулку Столярному в м. Харкові з обов'язком передати дарунок у майбутньому, нотаріально посвідчений ПНХМНО ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №1850. Відповідно до п. 1 вказаного договору моментом фактичної передачі дарунка та моментом виникнення у обдарованого права розпоряджатися квартирою є момент смерті дарувальника. ОСОБА_5, ОСОБА_3, 10.01.2015р. померла. 23.10.2015р. позивач, ОСОБА_1 звернувся з заявою до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області про державну реєстрацію прав для проведення державної реєстрації права власності на квартиру №8, що в будинку №5 по провулку Столярному в м. Харкові. 30.10.2015р. державним реєстратором ОСОБА_2, було винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №25724503. Підставою для відмови у державній реєстрації права власності на вищевказану квартиру стало те, що подані документи не відповідають вимогам законодавства, договір дарування не відповідає вимогам ст. 717, 723 ЦК України, а тому на підставі ст. 17, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності на квартиру не підлягає державній реєстрації за ОСОБА_1 Позивач вважає рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 30.10.2015р. №25724503 неправомірним та таким, що не відповідає чинному законодавству України, а відтак підлягає скасуванню.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, в порядку, визначеному ст. ст. 33-35 Кодексу адміністративного судочинства України, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, правом надати заперечення на адміністративний позов не скористався

Оскільки визначене ч. 1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завдання адміністративного судочинства залишається незмінним при розгляді будь-якої адміністративної справи, і дотримання вказаного завдання є обов'язковим в силу приписів ч.2 ст.19 Конституції України, то з огляду на приписи ст.41, ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, зібравши докази, що в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, доходить висновку, що справа має бути розглянута та вирішена на підставі наявних в ній доказів в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи, встановлено, що 02.10.2007р. між ОСОБА_3 (далі - дарувальник) та ОСОБА_1 (далі - обдарований) укладено договір дарування квартири №8, що в будинку №5 по провулку Столярному в м. Харкові (далі - дарунок) з обов'язком передати дарунок у майбутньому, нотаріально посвідчений ПНХМНО ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №1850.

Відповідно до п. 1 вказаного договору моментом фактичної передачі дарунка та моментом виникнення у обдарованого права розпоряджатися квартирою є момент смерті дарувальника.

Відповідно до п. 5 вказаного договору право розпорядження та факт передання дарунку (квартири) в натурі обдарованому вважається момент смерті дарувальника, а вказаний договір є правовстановлюючим документом обдарованого, підставою для реєстрації переходу права власності до обдарованого від дарувальника. (а.с. 9).

10.01.2015р. дарувальник, ОСОБА_3, померла. (а.с.10).

23.10.2015 року до реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції надійшла заява ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно, а саме: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

30.10.2015 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №25724503 на нерухоме майно, а саме: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, на підставі ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пунктів 20,28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 р. № 868 (а.с. 8).

Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року, № 1952-IV передбачено правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. Нерухоме майно, за цим законом визначається як - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація обтяжень речових прав проводиться незалежно від місця розташування об'єкта нерухомого майна.

Положеннями пункту 3 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 717 Цивільного кодексу України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) майно (дарунок) у власність.

В пункті 5 договору дарування вказано, що за домовленістю сторін право розпорядження квартирою, що є предметом цього договору дарування, настає у Обдарованого з моменту смерті ОСОБА_5. Крім того, даним пунктом договору сторони досягли домовленості щодо того, що необхідним та достатнім доказом правомірності вимоги про державну реєстрацію переходу до обдарованого права власності за цим договором реєстратором має бути прийнятий факт наявності у обдарованого крім оригінального примірника цього договору - свідоцтво про смерть дарувальника.

В договорі дарування визначено, що моментом фактичної передачі дарунка є смерть дарувальника (відкладальна обставина).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зміст повноважень державного реєстратора щодо перевірки заявлених прав і поданих документів на відповідність вимогам законодавства визначений абзацом першим пункту 1 частини другої статті 9 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень N 1952-IV.

Наведеною нормою передбачено, що реєстратор перевіряє відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення; відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Таким чином, перевірка договору дарування на предмет законності, за умови відповідності останнього правилам оформлення офіційних документів, лежить поза межами повноважень державного реєстратора.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, неправомірним рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 30.10.2015 року №25724503, а тому позов в частині визнання незаконним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 30 жовтня 2015 року № 25724503 підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачем, при подачі заяви до Державного реєстратора поряд з іншими документами, не надано свідоцтво про смерть дарувальника - ОСОБА_3

Перевірка поданих документів, встановлення наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав (пункт 1 частини 2 статті 9 Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") є виключною компетенцією державного реєстратора, а не суду.

З урахуванням обставин справи, суд зазначає, що факт неправомірності оскаржуваного рішення відповідача, не є безумовною підставою для прийняття судом рішення про захист (відновлення) порушеного права шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти певне рішення без виконання інших дій, обов'язок виконання яких покладений на нього положеннями частини 2 статті 9 Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Тому, суд вважає за необхідне не зобов'язувати Державного реєстратора прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 зареєструвати право власності на квартиру №8, що розташована Харківська обл., м. Харків, провулок Столярний, будинок 5, за ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1, на підставі договору дарування квартири з обов'язком передати дарунок у майбутньому від 02 жовтня 2007 року.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не надано суду докази правомірності своїх дій.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 160 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 30 жовтня 2015 року № 25724503.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Тітов О.М.