Справа № 813/4930/15
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 р. Справа № 876/2427/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Нефедової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної фіскальної служби України, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, на стороні відповідача Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області, про визнання протиправної бездіяльності, визнання нечинними наказів,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, Державної фіскальної служби України про визнання неправомірної бездіяльності, яка виразилась у невиконанні обов'язків передбачених ст.19 Закону України «Про звернення громадян» щодо об'єктивного і всебічного розгляду зави (скарги) від 26.05.2014 року, чим порушено право на отримання обґрунтованої відповіді, визнання наказу Міндоходів № 55 від 17.04.2013 року та наказу ДФС України № 78 від 26.08.2014 року, затверджені ними положення про їхні територіальні органи у Львівські області нечинними з моменту їх прийняття, як такі що не опубліковані та направлені для виконання, визнання положень про територіальні органи у Львівській області, затверджені згаданими наказами такими що є актами, звід нормативних приписів, який визначає організацію та діяльність органів влади і їх посадових осіб; є актами зведені норми права яких визначають організацію діяльності органів виконавчої влади і їх посадових осіб; зачіпають права, свободи і законні інтереси громадян та мають міжвідомчий характер.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що однією з основних функцій Міністерства юстиції України є здійснення контролю за додержанням суб'єктами нормотворення законодавства про державну реєстрацію нормативно-правових актів шляхом проведення перевірок. Суб'єктами нормотворення Міністерством доходів і зборів України та Державною фіскальною службою України видано наказ Міністерства доходів і зборів України №55 від 17.04.2013 року «Про затвердження Положень про територіальні органи Міндоходів у Львівській області» та наказ Державної фіскальної служби України №78 від 26.08.2014 року «Про затвердження Положень про територіальні органи ДФС у Львівській області», однак державної реєстрації даних наказів відповідачем не проводилось. Просив позов задоволити.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 року у задоволені позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задоволити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 26.05.2015 року звернувся до Міністра юстиції України Петренка П.Д. зі скаргами, в яких просив здійснити перевірку за додержанням Міністерством доходів і зборів України законодавства про державну реєстрацію щодо застосування Положень про територіальні органи Міндоходів у Львівській області, які затверджені наказом Міністерства доходів і зборів України від 17.04.2013 року за №55, на підставі постанови КМУ від 20.03.2013 року за №229, яка станом на 17.04.2013 року фактично ще не набула сили, а також просив вжити заходів щодо усунення виявлених порушень законодавства України про державну реєстрацію нормативно-правових актів.

Однак, листом від 17.06.2015 року за №р-0988/10-1 Міністерство юстиції України повідомило позивача про те, що вищезгаданий наказ Міністерства доходів і зборів України від 17.04.2013 року №55 та наказ ДФС України № 78 від 26.08.2014 року є актами ненормативного характеру, тобто актами оперативно-розпорядчого характеру, спрямованими на організацію виконання інших нормативно-правових актів, а тому такі не підлягають державній реєстрації у Міністерстві юстиції України.

Частиною 1 ст.16 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Згідно ч.1 ст.19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема, об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що державна реєстрація нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, які виступають суб'єктами нормотворення, здійснюється відповідно до Указу Президента України від 3 жовтня 1992 року «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» та Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 року за №731.

Як встановлено п. 4 зазначеного Положення державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду (постанови, накази, інструкції тощо), якщо в них є одна або більше норм, що:

а) зачіпають соціально-економічні, політичні, особисті та інші права, свободи й законні інтереси громадян, проголошені й гарантовані Конституцією та Законами України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколами до неї, міжнародними договорами України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та acquis communautaire, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, встановлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації;

б) мають міжвідомчий характер, тобто є обов'язковими для інших міністерств, органів виконавчої влади, а також органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, що не входять до сфери управління органу, який видав нормативно-правовий акт.

Таким чином, з аналізу наведених наказів слід зробити висновок, що такі не містять нових правових норм, що зачіпають права, свободи та законні інтереси громадян, а тому за свою суттю спрямовані на організацію виконання рішень інших вищестоящих органів та інших нормативно-правових актів.

Відтак, апеляційний суд прийшов до переконання, що вищезгадані накази, у відповідності до підп. «д» п.5 згаданого Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, не підлягають державній реєстрації в Міністерстві юстиції України.

Як передбачено п.п.11 п.4 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року за № 395/2011, Мін'юст України відповідно до покладених на нього завдань перевіряє у міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, а також інших органах, акти яких відповідно до законодавства підлягають державній реєстрації, стан додержання законодавства про державну реєстрацію нормативно-правових актів, вимагає у разі потреби подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію або їх скасування, вносить пропозиції про усунення виявлених порушень і недоліків та притягнення до відповідальності посадових осіб, винних у допущених порушеннях.

З матеріалів справи вбачається, а саме з листа Міністерства юстиції України від 17.06.2015 року за №р-0988/10-1, що останнім проводились щомісячні безвиїзні та щомісячні виїзні перевірки стану додержання законодавства про державну реєстрацію нормативно-правових актів Міністерством доходів і зборів України за квітень 2013 року та щомісячна безвиїзна перевірка стану додержання законодавства про державну реєстрацію нормативно-правових актів Державною фіскальною службою за серпень 2014 року.

Пунктом п.2.2 Порядку проведення органами юстиції перевірок стану додержання законодавства про державну реєстрацію нормативно-правових актів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 19.01.2012 року за № 93/5 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 січня 2012 року за № 67/20380, передбачено, що позапланова перевірка проводиться згідно з наказом уповноваженої посадової особи органу юстиції та на підставі, зокрема, звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом нормотворення законодавства про державну реєстрацію нормативно-правових актів.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу, що наказ Міністерства доходів і зборів України від 17.04.2013 року № 55 та наказ Державної фіскальної служби від 26.08.2014 року № 78 не являють нормативно-правовими актами, а тому на них не поширюються вимоги згаданого Порядку.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 року у справі №813/4930/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

С. Кузьмич

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 08.06.2016 року