Справа № 822/937/16
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/937/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року 15 год. 40 хв.м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд у складі колегії суддів - Майстер П.М. (головуючий), суддів - Блонського В.К. , Ковальчук А.М. , розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної пенітенціарної служби України, Управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся в суд з позовом до Державної пенітенціарної служби України, Управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати дії Державної пенітенціарної служби України та Управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області щодо не нарахування та невиплати одноразової грошової допомоги, відповідно до частини 6 статті 23 Закону України "Про міліцію", в редакції від 13 лютого 2015 року протиправними;

- зобов'язати Державну пенітенціарну службу України та Управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області здійснити нарахування (розрахунок) та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв'язку із захворюванням отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення II групи інвалідності, у відповідності до вимог частини 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" у розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановлено законом для працездатних осіб, з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 02.12.1999 року по 31.01.2014 року проходив службу в Державній кримінально - виконавчій службі України у Хмельницькій області.

Наказом начальника управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області №5 о/с від 29 січня 2014 року був звільнений із служби через хворобу.

23 січня 2014 року військово-лікарська комісія УМВС України у Хмельницькій області, за розпорядженням начальника управління ДПтС України у Хмельницькій області здійснила медичний огляд, та встановила, що захворювання, яке отримав позивач пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, про що видано свідоцтво про хворобу №36 від 23.01.2014 року.

Зазначає, що відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 02 жовтня 2015 року серії АВ №0570379, довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, позивачу видано посвідчення інваліда II групи. Інвалідність встановлено довічно.

Відповідно до ч.6 ст.23 Закону України "Про міліцію" позивачу 02.02.2016 року проведено виплату одноразової грошової допомоги за II групу інвалідності пов'язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ в розмірі 21598,20 відповідно до Закону України "Про міліцію" в редакції від 20 грудня 1990 року.

Вважає, що нараховуючи одноразову грошову допомогу відповідачі повинні були застосувати положення Закону України "Про міліцію" в редакції від 13 лютого 2015 року, чинного на момент нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, та призначити одноразову грошову допомогу в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Дії Державної пенітенціарної служби України та Управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до частини 6 статті 23 Закону України "Про міліцію", в редакції від 13 лютого 2015 року вважає протиправними, тому звернувся в суд з вказаними позовними вимогами.

Суд, ухвалою від 01.06.2016 року залучив для участі у справі як другого відповідача - Управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області.

Позивач у судове засідання не з'явився. 01.06.2016 року представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явились. Надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, та письмові заперечення, в якому просять у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, з підстав викладених у ньому.

Відповідно до ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.4 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін на підставі наявних доказів в порядку письмового провадження, так як явка сторін не визнавалася судом обов'язковою.

Суд, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, приходить до висновків, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 02.12.1999 року по 31.01.2014 року проходив службу в Державній кримінально - виконавчій службі України у Хмельницькій області.

23 січня 2014 року військово-лікарська комісія УМВС України у Хмельницькій області, за розпорядженням начальника управління ДПтС України у Хмельницькій області здійснила медичний огляд, та встановила, що захворювання, яке отримав позивач пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, про що видано свідоцтво про хворобу №36 від 23.01.2014 року.

Наказом начальника управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області №5 о/с від 29 січня 2014 року був звільнений із служби через хворобу.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 02 жовтня 2015 року серії АВ №0570379, довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, позивачу видано посвідчення інваліда II групи. Інвалідність встановлено довічно.

18 січня 2016 року Державною пенітенціарною службою України прийнято протокол №1-16 про призначення грошової допомоги позивачу в зв'язку із встановленням інвалідності згідно із Законом України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ "Про міліцію".

02.02.2016 року відповідно до ч.6 ст.23 Закону України "Про міліцію" позивачу проведено виплату одноразової грошової допомоги за II групу інвалідності пов'язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ в розмірі 21598,20 відповідно до Закону України "Про міліцію" в редакції від 20 грудня 1990 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про державну кримінально - виконавчу службу" правовою основою діяльності Державної кримінально - виконавчої служби України є Конституція України, цей та інші закони України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти Міністерства юстиції України.

Частиною 5 статті 23 Закону України "Про державну кримінально - виконавчу службу" (в редакції Закону від 23 червня 2005 року, чинній на момент встановлення групи інвалідності) встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально - виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.

Згідно із ч.6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" (в редакції від 13 лютого 2015 року, який набрав чинності 12 березня 2015 року) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 (далі - Порядок №707).

Пунктом 5 Порядку №707 визначено, що для виплати грошової допомоги в разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи установлення групи інвалідності працівник міліції, податкової міліції подає органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби за місцем проходження служби: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги згідно з додатком; довідку медико-соціальної експертної комісії щодо визначення ступеня втрати працездатності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) та (або) установлення групи інвалідності; довідку про грошове забезпечення; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові, видачу документа та місце реєстрації (довідку органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про місце реєстрації або місце перебування заявника); копію ідентифікаційного номера.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 707 орган внутрішніх справ, орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, подає МВС та ДПА у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті).

МВС та ДПА у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 4 і 5, органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, для проведення виплати.

Виплата грошової допомоги працівнику міліції, податкової міліції проводиться шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий заявником в установі банку, або через касу органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у разі його загибелі (смерті) членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - його батькам та утриманцям.

Грошова допомога виплачується не пізніше двох місяців з дня прийняття відповідного рішення у межах коштів, передбачених у державному бюджеті на такі цілі.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надано офіційне тлумачення цього принципу. Так, Конституційний Суд України зокрема зазначив, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно - правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

21 жовтня 2015 року вступила в дію Постанова Кабінету Міністрів України № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції".

Частиною 2 даної Постанови визначено, що: особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 р. N208-VІІІ "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. N707.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону №208-VІІІ Кабінет Міністрів України, міністерства та інші центральні органи виконавчої влади зобов'язувалися у тримісячний строк після набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

За правилами частини четвертої статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, суд приходить до висновку, що після 12 березня 2015 року (набрав чинності Закон України від 13 лютого 2015 року "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію") відповідачі повинні були застосувати чинний на момент звернення і прийняття рішення (07 вересня 2015 року) Закон України "Про міліцію" та призначити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - оскільки ОСОБА_1 встановлено інвалідність II групи.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи зазначене, оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевівши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, в свою чергу відповідачі не довели правомірність своїх дій, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 41, 70, 71, 79, 86, 94, 112, 128, 158-163, 167, 186, 255, 257 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної пенітенціарної служби України та Управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до частини 6 статті 23 Закону України "Про міліцію", в редакції від 13 лютого 2015 року протиправними

Зобов'язати Державну пенітенціарну службу України та Управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області здійснити нарахування (розрахунок) та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв'язку із захворюванням отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення II групи інвалідності у відповідності до вимог частини шостої статті 23 Закону України "Про міліцію" з урахуванням проведених виплат.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Головуючий суддя судді/підпис/ /підпис/ /підпис/П.М. Майстер В.К. Блонський А.М. Ковальчук
"Згідно з оригіналом" Суддя П.М. Майстер