Справа № 545/2071/16-а
Суддя: Кіндяк І. С.
Дата ухвалення: 2016-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/2071/16-а
Провадження № 2-а/545/34/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2016 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді Кіндяк І.С.

з участю секретаря Блажієвській К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 4 Управління патрульної поліції в м. Полтава Матвійко Олександра Миколайовича, третя особа Управління патрульної поліції в м. Полтава Департаменту патрульної поліції про визнання противоправними дій та скасування постанови у справі по адміністративне правопорушення -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтава, рядового поліції Матвійка Олександра Миколайовича, про визнання протиправними дій та скасування постанови серії ПС2 №872709 у справі про адміністративне правопорушення від 10.05.2016.

Свій позов обґрунтовував тим, що 10.05.2016 інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції Матвійко О.М. неправомірно було винесено постанову у справі про адмінправопорушення по факту зупинки мого автомобіля по вул. Жовтнева 36, ближче 10 м від краю перехрестя.

Позивач стверджує, що поліцейський шляхом огляду дійшов до висновку, що автомобіль зупинено ближче 10 м від перехрестя, не проводячи заміру відстані між транспортом та перехрестям. Без підтверджуючих доказів порушення, інспектор виніс постанову, яка, за думкою позивача, не містить посилання на докази, якими обґрунтовується винесене рішення інспектором поліції.

Також позивач вказує, що ст. 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п.24 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП.

В ній потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адмінправопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Позивач вважає, що докази правопорушення посадовою особою не аналізувались та не досліджувались, а його пояснення не взяті до уваги, тому просить позов задовольнити в повному обсязі: визнати дії інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтава, рядового поліції Матвійка Олександра Миколайовича неправомірними, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №872709 від 10.05.2016, а провадження у справі закрити.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю та вказав, що адміністративне стягнення застосовано не в рамках санкції ст. 122 КУпАП та не врахувавши матеріальний стан особи правопорушника.

Відповідач та представник третьої особи повністю заперечили проти задоволення позовних вимог, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав.

Завданнями і функціями Управління патрульної поліції в м. Полтаві, Департаменту патрульної поліції (відповідно до розділу 2 Положення про Департамент Патрульної поліції, затвердженого наказом НП України від 18.11.2015 № 96 (далі - Положення) є: реал ізація державної політики у сфері забезпечення публічної безпеки і громадського порядку, охорони та захисту прав і свобод людини, інтересів суспільства й держави, протидії злочинності, безпеки дорожнього руху, виявлення та припинення фактів порушення безпеки дорожнього руху, контроль за додержанням законів, інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Повноваженнями поліцейського патрульної поліції (відповідно до посадової інструкції, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 р. за № 4/1) під час несення служби є: розгляд справи про адміністративні правопорушення та застосування заходів адміністративного впливу до правопорушників, які вчинили адміністративне правопорушення у випадках та в спосіб, які передбачені законодавством.

Згідно ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме: 10 травня 2016 року керуючи автомобілем НОМЕР_1 здійснив зупинку, за адресою: м. Полтава, вул. Жовтнева 36, ближче 10 м від краю перехрестя та під час перевірки водійських документів не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Чим порушив вимоги п.п. 2.1(Ґ) та 15.9 (Ґ) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України №1306 від 10.10.2001 р.

Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України "Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.

Зупинка транспортного засобу є невід'ємною частиною організації процесу дорожнього руху. Транспортні засоби, що стоять на проїзній частині дороги, в тому числі і під час початку руху після зупинки, створюють перешкоди для інших учасників дорожнього руху, погіршують умови видимості, створюють передумови для виникнення дорожньо-транспортних пригод.

Пунктом 15.9 (Ґ) ПДР передбачено заборона зупинки на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу.

Зазначена зона заборони зупинки поширюється на обидві сторони перехресть, забезпечує можливість водієві транспортного засобу займати крайнє праве положення під час повороту праворуч і безпечно виїхати на перехрещення.

Розміщення транспорту з порушенням вказаного пункту ПДР зумовлює обмежену оглядовість для водіїв інших автомобілів, що приближаються до краю перехрестя.

Обмежена оглядовість (п.1.10 ПДР) - це видимість дороги в напрямку руху, яка обмежена транспортними засобами. Обмеження оглядовості визначається комплексом умов, у яких водій не може визначити та контролювати рух об'єктів, що створюють або можуть створити небезпеку чи перешкоду для руху через перекриття частини поля зору сторонніми непрозорими об'єктами (транспортний засіб).

Також п. 2.1(Ґ) ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідальність за дане порушення передбачена за ч. 1 ст. 126 КУпАП: керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса ( договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ( 425 грн.).

Згідно вимог ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи вказані вище норми законодавства відповідач по справі - інспектор патрульної поліції роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтава, рядовий поліції Матвійко Олександр Миколайович, керуючись розділом ІV, главою 18 КУпАП, ст.ст. 252, 251 КУпАП, притягнув громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками ч.2. ст.122 КУпАП у вигляді штрафу, у розмірі 425 грн.

Пункт 1.10 ПДР встановлює, що перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг.

Також суд вважає, що відеозапис, який був зроблений поліцейським під час нагляду за дорожнім рухом, і на якому зафіксовано факт правопорушення, є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Статтею 23 КУпАП, визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену Наказом МВС України від 07.11. 2015 за № 1395 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Також відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається, якщо особа притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.

Згідно ч.1 ст. 276 КУпАП та п. 2 розділу 3 вищевказаної Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122, ст.126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст. 252 КУпАП та п. 10 розділу 3 Інструкції, при розгляді справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували відсутність в його діях порушення Правил дорожнього руху та складу адмінправопорушення.

Вина позивача підтверджується винесеною відносно нього постановою, поясненням відповідача, представника третьої особи та наданим відео доказом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №872709 від 10.05.2016 про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 інспектор роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтава рядовий поліції Матвійко О.М. діяв на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України, проте, при обранні стягнення, інспектором поліції не було повністю враховано обставини справи, а саме, матеріальний стан порушника, відсутність тяжких наслідків, тяжкість правопорушення, а тому прийнято поспішне рішення та накладено суворе адміністративне стягнення.

Суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, особу правопорушника та те, що від вчиненого правопорушення не настало тяжких наслідків та вважає за необхідне відповідно до ст. 22 КУпАП звільнити порушника від адміністративного стягнення у вигляді штрафу, обмежившись усним зауваженням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 64, 124, 152 Конституції України, Закону України «Про Дорожний Рух», Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Закону України «Про Національну Поліцію», ст.ст. 22, 126, 247, 287-289, 291 КУпАП, ст.ст. 6-14, 71-72, 159-163, 167, 185-186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Постанову інспектора інспектора патрульної поліції роти № 4 Управління патрульної поліції в м. Полтава Матвійко Олександра Миколайовича від 10.05.2016 року серії ПС2 № 872709 в справі про адміністративне правопорушення щодопритягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП - змінити.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КупАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративного стягнення у виді штрафу і відповідно вимог ст. 22 КУпАП обмежитись усним зауваженням.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративному суду через Полтавський районний суд Полтавської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі, і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Полтавського районного суду І.С. Кіндяк