Справа № 804/347/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2016 р. Справа № 804/347/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1,
секретаря судового засіданняОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика «Квітень» до Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,
15 січня 2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика «Квітень» до Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 29.12.2015: № НОМЕР_1 (форми «Р»), № НОМЕР_2 (форми «Р»), № НОМЕР_3 ( форми Р»).
В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика «Квітень» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, за результатами якої складений акт від 02.12.2015 № 175/22-03/30664064.
Зазначені висновки контролюючого органу позивач вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на те, що всі господарські операції, які вчинялися між позивачем та його контрагентами у періоді, що перевірявся є реальними, підтверджуються первинними документами, на момент здійснення господарських правовідносин всі контрагенти мали необхідний обсяг правосубєктності та були зареєстровані як платники податку на додану вартість. За таких обставин, позивач категорично не погоджується із оскарженими податковими повідомленнями - рішеннями від 29.12.2015: № НОМЕР_1 (форми «Р»), № НОМЕР_2 (форми «Р»), № НОМЕР_3 (форми Р»), вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню судом. Позивач наголосив на тому, що не повинен нести відповідальність за поведінку третіх осіб - постачальників своїх контрагентів, оскільки в податковому праві визнається принцип індивідуальної відповідальності платника податків за невиконання своїх податкових зобовязань, отже ніхто не повинен відповідати за протиправну поведінку та невиконання своїх зобовязань перед бюджетом третіми особами. Також позивач вказав, що заниження податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати на суму 495,00 грн. не мало місця, оскільки підприємство позивача не надавало своїм співробітникам додаткові блага, а суми, виплачені у періоді, що перевірявся, є витратами на відрядження, що підтверджено первинними документами, які містяться в матеріалах справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2016 відкрито провадження в адміністративній справі № 804/347/16 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 28.01.2016.
Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених в письмових запереченнях проти позову. Відповідач зазначив, що в ході перевірки господарських взаємовідносин позивача із ТОВ «Група Компаній «Світоч», ТОВ «Євроспецодяг», ТОВ «Центровес Плюс», ТОВ «Кійопторг» податковим органом зроблено висновок про нереальність таких операцій. Підставою для такого висновку стали наступні обставини: відсутність товарно - транспортних накладних, на підтвердження транспортування придбаного товару; аналіз податкової інформації щодо відсутності у ТОВ «Група Компаній «Світоч», ТОВ «Євроспецодяг», ТОВ «Центровес Плюс», ТОВ «Кійопторг» трудових ресурсів, техніки, та відсутності задекларованого придбання товару, що поставлений ТОВ «Кондитерська фабрика «Квітень».
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти адміністративного позову, просив відмовити в його задоволенні повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика «Квітень» (далі - ТОВ «КФ «Квітень») (ідентифікаційний код 30664064) зареєстровано як юридичну особу. На податковий облік органами державної податкової служби взято 20.12.2000 № 2637, останнє перебуває на обліку в Дніпропетровській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в тому числі і як платник податку на додану вартість на підставі свідоцтва від 11.07.2001 № 3620142.
Згідно відомостей, які містяться на сайті Інформаційно - ресурсного центру (www.usr.minjust.gov.ua) видами діяльності позивача є: код КВЕД 10.71 Виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання; код КВЕД 10.72 Виробництво сухарів і сухого печива; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок тривалого зберігання (основний); код КВЕД 10.82 Виробництво какао, шоколаду та цукрових кондитерських виробів; код КВЕД 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; код КВЕД 82.92 Пакування; код КВЕД 47.24 Роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах.
Судом встановлено, що посадовими особами Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області у період з 15.10.2015 по 25.11.2015 на підставі наказу від 10.10.2015 № 288 проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика «Квітень», з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, результати якої оформлені актом від 02.12.2015 №175/22-03/30664064.
На підставі вказаного акту податковим органом винесені податкові повідомлення - рішення від 29.12.2015:
- № НОМЕР_1 (форми «Р») за яким ТОВ «КФ «Квітень» збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 1493296,50 грн., з яких за основним платежем у розмірі 995531,00 грн. та нараховані штрафні санкції у розмірі 497765,50 грн.;
- № НОМЕР_3 ( форми «Р»), за яким донараховано підприємству суму податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати на суму у розмірі 618,75 грн., з яких за основним платежем у розмірі 495,00 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 123,75 грн.
Підставою для визначення позивачу за податковим повідомленням - рішенням від 29.12.2015 № НОМЕР_1 (форми «Р») грошових зобов'язань з податку на додану вартість слугували висновки перевіряючих про порушення п. 198.3, п. 198.6, ст. 198 Податкового кодексу України ( далі ПК України) - заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету всього у сумі 995531,00 грн.
Як встановлено з акту від 02.12.2015 № 175/22-03/30664064 порушення означених норм Податкового кодексу України полягало у неправомірному включенні до складу податкового кредиту у періоді, що перевірявся, податку на додану вартість, сплаченого за операціями з придбання товару/послуг у ТОВ «Група Компаній «Світоч», ТОВ «Євроспецодяг», ТОВ «Центровес Плюс», ТОВ «Кійопторг».
Підставою для винесення податкового повідомлення - рішення від 29.12.2015 № НОМЕР_3 (форми «Р»), за яким донараховано підприємству суму податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом із доходів платника податку у вигляді заробітної плати на суму 618,75 грн., з яких за основним платежем 495,00 грн. та за штрафними санкціями 123,75 грн. стало те, що при перевірці авансових звітів перевіряючими встановлено сплату грошових коштів (добових) працівникам підприємства згідно наданих документів, при цьому у табелі робочого часу відображено вихідні дні у працівників, що є наданням додаткового блага працівникам, з якого мав бути утриманий податок на доходи фізичних осіб, що всупереч ст. 167.1 ст. 167 ПК України не було зроблено та призвело до заниження суми вказаного податку на суму у розмірі 495,00 грн.
Дослідивши надані сторонами докази та фактичні обставини даної справи, суд не погоджується із позицією податкового органу, яка відображена в акті перевірки від 02.12.2015 № 175/22-03/30664064, з огляду на таке.
Відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби», процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як - от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів, тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки, з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку, тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну, повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11, в якому зазначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції.
При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, тощо.
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між ТОВ «КФ «Квітень» та ТОВ «Група Компаній «Світоч», ТОВ «Євроспецодяг», ТОВ «Центровес Плюс», ТОВ «Кійопторг» і реальність зміни майнового стану першого.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, між ТОВ «КФ «Квітень» (замовником) та ТОВ «Група Компаній «Світоч» (постачальником) укладений договір поставки від 06.06.2013 № 06/6, за умовами якого останнє взяло на себе зобовязання з постачання на користь замовника електроприладів.
Згідно вказаного договору постачання здійснюється ТОВ «Група Компаній «Світоч» на умовах ЕХW (Імкотермс 2000) склад постачальника (п. 2.7 договору від 06.06.2013 № 06/6).
Передача товару від постачальника ТОВ «КФ «Квітень» проведена за видатковими накладними: від 06.08.2014 № 416, від 28.08.2014 № 453, від 28.08.2014 № 454, від 12.08.2014 № 426, від 04.09.2014 № 462, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Постачальником ТОВ «Група Компаній «Світоч» складені та видані позивачу податкові накладні від 04.08.2014 № 4, від 20.08.2014 № 36, від 26.08.2014 № 41, всього на суму 7911,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 1318,5 грн.).
Оплата проведена за платіжними дорученнями від 04.08.2014 № 5751, від 20.08.2014 № 6121, від 26.08.2014 № 6237, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Оплата ТОВ «КФ «Квітень» за поставлений товар здійснена в повному обсязі на підставі платіжного доручення від 26.05.2014 № 3942, належним чином засвідчена копія якої міститься в матеріалах справи.
Судом встановлено, що у періоді, що перевірявся, ТОВ «КФ «Квітень» мало договірні відносини із ТОВ «Кійопторг» на підставі договору поставки від 02.06.2014 № 07/14-с, перелік товару, який придбається сторонами погоджений у специфікаціях від 02.06.2014 № 1 та від 02.06.2014 № 2.
ТОВ «Кійопторг» складені та видані позивачу податкові накладні, належним чином засвідчені копії яких залучені до матеріалів справи (а.с. 194 225, т. 1), суми по яких позивачем включені до складу податкового кредиту у червні 2014 року в розмірі 984278,00 грн.
Розрахунки проведено згідно платіжних доручень від 23.07.2014 № 5459 та 26.08.2014 № 6186, належним чино засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Передача товару від ТОВ «Кійопторг» покупцю здійснена за видатковими накладними, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 176 193, т. 1).
Також, у періоді. що перевірявся, ТОВ «КФ «Квітень» мало господарські взаємовідносини із ТОВ «Центровес Плюс» на підставі договорів від 12.01.2014 № 120114, від 28.01.2014 № 280114, від 17.03.2014 № 170314, від 25.03.2014 № 250114, від 27.03.2014 № 270214, від 30.05.2013 № 300113, за якими ТОВ «Центровес Плюс» здійснювало для позивача ремонт вагів та сервісне обслуговування обладнання, а також постачало запчастини та комплектуючі до такого обладнання, замість тих, які вийшли з ладу.
ТОВ «Центровес Плюс» надано позивачу податкові накладні за вказаними вище договорами, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 126 135, т. 1).
Відпуск товару проведено за видатковими накладними: від 03.03.2014 № РН 00000174, від 12.03.2014 № РН-0000200, від 20.03.2014 № РН-0000224, від 31.03.2014 № РН-0000249, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.
Виконання робіт ТОВ «Центровес Плюс» підтверджується актами здачі - приймання робіт (надання послуг) від 19.02.2014 № ОУ-0000036, від 24.02.2014 № ОУ-0000039, від 28.02.2014 № ОУ-0000048, від 24.03.2014 № ОУ-0000064, від 27.03.2014 №ОУ-0000068.
Детальний перелік виконаних робіт/наданих послуг з вартістю окремих робіт погоджені сторонами в калькуляціях по ремонту: від 18.02.2014, від 20.02.2014, від 24.02.2014, від 17.03.2014, від 25.03.2014.
Оплата за поставлені запчастини та ваги проведена ТОВ «КФ «Квітень» згідно платіжних доручень від 28.02.2014 № 1522, від 07.03.2014 № 1714, від 18.03.2014 № 1994, від 21.03.2014 № 2103, від 19.02.2014 № 1150, від 27.02.2014 № 1456, від 21.02.2014 № 1280, від 21.03.2014 № 2121, від 26.03.14 № 2242, від 27.03.14 № 2290.
З аналізу акта перевірки від 02.12.2015 № 175/22-03/30664064 судом встановлено, що висновки про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Група Компаній «Світоч», ТОВ «Євроспецодяг», ТОВ «Центровес Плюс», ТОВ «Кійопторг» обґрунтовані тим, що під час аналізу податкової інформації посадовими особами податкового органу встановлено відсутність будь - якої інформації про наявність складських приміщень, виробничих потужностей, транспорту та можливостей у перерахованих підприємств для фактичного здійснення задекларованих господарських операцій з ТОВ «КФ «Квітень». Відсутні товарно -транспортні накладні на підтвердження транспортування товару та документи на підтвердження якості товару. Також, у відношенні ТОВ «Група Компаній «Світоч», ТОВ «Євроспецодяг», ТОВ «Центровес Плюс», ТОВ «Кійопторг» наявні акти перевірок, в яких проаналізовано діяльність зазначених підприємств з придбання товарів та їх контрагентів - постачальників, за результатом чого не встановлено джерел походження товарів, які реалізовані в подальшому ТОВ «Група Компаній «Світоч», ТОВ «Євроспецодяг», ТОВ «Центровес Плюс», ТОВ «Кійопторг» - ТОВ «КФ «Квітень».
Щодо відсутності можливостей у ТОВ «Група Компаній «Світоч», ТОВ «Євроспецодяг», ТОВ «Кійопторг» для здійснення постачання товарів та ТОВ «Центровес Плюс» для постачання товарів та послуг, що встановлено відповідачем за аналізом податкової інформації, суд зазначає, що нереальність господарських операцій з придбання платником податку товарів має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема, обумовлюватися лише фактом порушення вимог законодавства при веденні підприємствами - постачальниками товарів (послуг) фінансово - господарської діяльності чи фактом порушення вимог податкового законодавства, зафіксованим податковим органом в акті перевірки. Відсутність у підприємства - контрагента основних засобів, складських та інших умов, на що також посилається відповідач, само собою не може свідчити про нереальне вчинення господарської операції з постачання товару, робіт/послуг.
Стан виконання податкових обов'язків визначається виключно дотриманням норм податкового законодавства. В основі оподаткування лежить фактичний рух активів з урахуванням ділової мети такого руху та його зв'язку з господарською діяльністю платника податків. Це випливає з того, що норми податкового законодавства пов'язують формування податкового кредиту з фактом придбання товарів чи послуг з метою використання в господарській діяльності.
Платник податків (покупець товарів, послуг) не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням продавцем, відомості щодо реєстрації якого як юридичної особи містяться у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та як платника податку на додану вартість - у Реєстрі платників податку на додану вартість, вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за вчинені порушення продавцем.
Допущені продавцем певні порушення законодавства тягнуть негативні наслідки для цього продавця та не впливають на право покупця на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість, адже законами іншого не передбачено.
Порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку, тягнуть відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не можуть бути підставою для позбавлення платника податку права на віднесення вартості отриманих послуг до складу валових витрат у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження їх розміру.
Стосовно відсутності у позивача товарно - транспортних накладних на підтвердження транспортування товару від ТОВ «Група Компаній «Світоч», ТОВ «Євроспецодяг», ТОВ «Центровес Плюс», суд зазначає що відсутність у платника податку товарно - транспортної документації, складеної під час перевезення спірного товару, у даному разі також не може розцінюватися як свідчення нереальності спірних операцій, оскільки, зумовлена тим, що позивач не був учасником транспортного процесу; умови укладення та виконання договорів, укладених позивачем із ТОВ «Група Компаній «Світоч», ТОВ «Євроспецодяг», ТОВ «Центровес Плюс» не передбачали ані здійснення позивачем контролю за перевезенням товару, ані проведення ним розрахунків за перевезення вантажу.
Суд критично оцінює доводи податкового органу про нереальність господарських операцій, з огляду на відсутність сертифікатів, на підтвердження якості товару, отриманого від ТОВ «Група Компаній «Світоч», ТОВ «Євроспецодяг», ТОВ «Центровес Плюс», ТОВ «Кійопторг», з урахуванням того, що наказом від 01.02.2005 № 28 Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики затверджений Перелік продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, проте в даному переліку товари, які придбавалися позивачем у вказаних підприємств, відсутні.
Крім того, як зазначав представник позивача під час розгляду справи, з боку ТОВ «КФ «Квітень» відсутні претензії до ТОВ «Група Компаній «Світоч», ТОВ «Євроспецодяг», ТОВ «Центровес Плюс», ТОВ «Кійопторг» щодо якості товару; придбані у вказаних підприємств товари повністю задовольняють вимоги позивача.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст.1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення).
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.
Згідно з п. 2.4 Положення первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов'язання).
Факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків
На підставі вищезазначеного та досліджених під час розгляду справи первинних документів судом встановлений рух активів від ТОВ «Група Компаній «Світоч», ТОВ «Євроспецодяг», ТОВ «Центровес Плюс», ТОВ «Кійопторг» до ТОВ «КФ «Квітень».
Що стосується спеціальної правосубєктності підприємств контрагентів позивача: ТОВ «Група Компаній «Світоч», ТОВ «Євроспецодяг», ТОВ «Центровес Плюс», ТОВ «Кійопторг», суд зазначає, що згідно з відомостями Інформаційного ресурсу (www.usr.minjust.gov.ua) на момент господарських взаємовідносин вказані підприємства були зареєстровані як юридичні особи та відповідно до інформації, наявної на офіційному сайті Державної фіскальної служби України (www.sfs.gov.ua), на момент вчинення господарських правовідносин з позивачем зареєстровані як платники ПДВ.
Таким чином, ТОВ «Група Компаній «Світоч», ТОВ «Євроспецодяг», ТОВ «Центровес Плюс», ТОВ «Кійопторг» на момент укладання правочинів із ТОВ «КФ «Квітень» мали необхідний обсяг спеціальної правосубєктності.
У відповідності до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно пункту 198.1 статті 198 ПК України, виникає у разі здійснення операцій, в т.ч. з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Як визначено п. 198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
В даному випадку податковий кредит сформовано по першій події - за датою отримання платником податку товарів, що підтверджується податковими накладними.
Нормами статті 201 ПК України визначено перелік документів, що є підставою для нарахування податкового кредиту.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Таким чином, віднесення до складу податкового кредиту у перевіреному періоді суми у розмірі 995531,00 грн. на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «Група Компаній «Світоч», ТОВ «Євроспецодяг», ТОВ «Центровес Плюс», ТОВ «Кійопторг», відповідає вимогам Податкового кодексу України, а використання позивачем придбаного товару (робіт/послуг) у власній господарській діяльності не спростовано податковим органом та узгоджується з характером діяльності підприємства, а також підтверджується наявними в матеріалах справи актами списання ТМЦ, придбаних у ТОВ «Група компаній «Світоч» та ТОВ «Кійоптогр» та актами введення в експлуатацію малоцінних швидкозношувальних предметів по товарам, придбаним у ТОВ «Євроспецодяг», ТОВ «Центровес Плюс» (а.с. 76- 107, т.3).
За наведених обставин, суд дійшов висновку, що податковий кредит на суму у розмірі 995531,00 грн. сформований позивачем правомірно та підтверджується первинними документами, копії яких містяться в матеріалах справи.
З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства та беручи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і доведеність позивачем невідповідності винесеного оскарженого податкового повідомлення - рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 29.12.2015 № НОМЕР_1 (форми «Р») вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.
Відповідно до п.п. 14.1.27. п. 14.1. ст. 14 ПК України встановлено, що витрати це сума будь - яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Відповідно до п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об'єктом оподаткування на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу (пункт 135.1. ст. 135 ПК України).
Пунктом 135.2 ст. 135 ПК України визначено, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Згідно з п. 136.1.1 та 136.1.2 п. 136.1 ст. 136 ПК України, для визначення об'єкта оподаткування не враховуються доходи: сума попередньої оплати та авансів, отримана в рахунок оплати товарів, виконаних робіт, наданих послуг; суми податку на додану вартість, отримані/нараховані платником податку на додану вартість, нарахованого на вартість продажу товарів, виконаних робіт, наданих послуг, за винятком випадків, коли підприємство - продавець не є платником податку на додану вартість.
Склад витрат та порядок їх визначення передбачені статтею 138 Податкового кодексу України. Вказаною статтею встановлено наступне.
Витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (пп. 138.1.1, п. 138.1 ст. 138 ПК України).
Як визначено в п. 138.2. ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.
Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг (пункт 138.4 ПК України).
В п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України зазначено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Враховуючи те, що факт здійснення вищеописаних господарських операцій позивача із ТОВ «Група Компаній «Світоч», ТОВ «Євроспецодяг», ТОВ «Центровес Плюс», підтверджується наявними в матеріалах справи копіями первинних документів, в тому числі, податковими накладними, актами здачі - приймання робіт (надання послуг), видатковими накладними та з урахуванням встановленого під час розгляду справи руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивача із вказаними підприємствами, суд дійшов висновку, що такі витрати позивачем здійснені правомірно, отже, і суми за операціями із вищеперерахованими контрагентами у перевіряємому періоді до валових витрат позивачем віднесені правомірно.
Таким чином, відповідач дійшов помилкового висновку про заниження позивачем податку на прибуток приватних підприємств, за наслідками укладених договорів із ТОВ «Група Компаній «Світоч», ТОВ «Євроспецодяг», ТОВ «Центровес Плюс», що призвело до неправомірного визначення позивачу грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств та накладення штрафних санкцій за оскарженим податковим повідомленням -рішенням від 29.12.2015 № НОМЕР_2 (форми «Р» ). За наведених обставин, податкове повідомлення рішення від 29.12.2015 № НОМЕР_2 (форми «Р» ) є неправомірним та підлягає скасуванню судом.
Стосовно твердження відповідача про надання ТОВ «КФ «Квітень» додаткових благ своїм співробітникам, шляхом виплати їм добових за відрядження, в той час як згідно табеля обліку робочого часу вказані працівники були вихідні, судом встановлено наступне.
Під час розгляду справи представник позивача пояснив, що дійсно, в табелі обліку робочого часу були допущені помилки та невірно відмічено працівників, які фактично перебували у відрядженні, як таких, що були вихідні, та пояснив, що фактично такі працівники дійсно перебували у відрядженні, що підтверджується відповідними наказами, звітами та посвідченнями про відрядження із відмітками, кошторисами.
Позивачем на підтвердження перебування у відрядженні працівників: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 у періодах, вказаних у акті, надані: накази на відрядження на вказаних осіб, звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, посвідчення про відрядження, що містять відмітки щодо прибуття та вибуття з місць відрядження, рахунки, підтвердні документи про понесені у відрядженні витрати, кошториси (а.с. 240 -248 т.1; а.с. 1 255, т.2; а.с. 1- 52, т.3).
В матеріалах справи наявні звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, якими підтверджується використання під час відрядження грошових коштів, отриманих на підставі зазначених в звітах документів.
Судом також встановлено, що до всіх звітів працівниками надані документи, якими підтверджується використання коштів у відрядженні, які посвідчують використання коштів підприємства за призначенням.
Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 (далі - Положення ), відповідно до п. 2.11 Положення видача готівкових коштів під звіт або на відрядження (далі - під звіт) здійснюється відповідно до законодавства України.
Видача готівкових коштів під звіт на закупівлю сільськогосподарської продукції та заготівлю вторинної сировини, крім металобрухту, дозволяється на строк не більше 10 робочих днів від дня видачі готівкових коштів під звіт, а на всі інші виробничі (господарські) потреби на строк не більше двох робочих днів, уключаючи день отримання готівкових коштів під звіт.
Якщо підзвітній особі одночасно видана готівка як на відрядження, так і для вирішення в цьому відрядженні виробничих (господарських) питань (у тому числі для закупівлі сільськогосподарської продукції у населення та заготівлі вторинної сировини), то строк, на який видана готівка під звіт на ці завдання, може бути продовжено до завершення терміну відрядження.
Видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми.
Звітування за одержані під звіт готівкові кошти здійснюється відповідно до законодавства України.
Як встановлено п. 170.9.2. п.170.2 ст.170 ПК України, звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, подається за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, до закінчення п'ятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку: завершує таке відрядження; завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок особи, що видала кошти під звіт.
За наявності надміру витрачених коштів їх сума повертається платником податку в касу або зараховується на банківський рахунок особи, що їх видала, до або під час подання зазначеного звіту.
Пунктом 7.39 Положення визначено, що під час перевірки звітів про використання коштів для вирішення господарських питань особлива увага приділяється дотриманню підзвітними особами встановлених термінів складання та подання до бухгалтерії відповідних звітів, своєчасність повернення до каси підприємств залишку невикористаних коштів (одночасно з відповідним звітом), наявність оригіналів підтвердних документів, їх погашення, тощо. Крім того, ураховується те, що подання звітів про використання коштів із порушенням установлених термінів може дозволятися лише, у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю підзвітної особи або за інших обставин, що мають документальне підтвердження.
У відповідності до пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно - правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.
Відповідно до положень п.п. 168.1.1. п. 168.1 ст. 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Згідно з п. 176.2. ст. 172 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.
Оскільки встановленими під час розгляду справи обставинами спростовано надання позивачем додаткового блага у вигляді грошових коштів своїм працівникам та встановлено судом, що вказані кошти витрачені за призначенням для відрядження, отже, у ТОВ «КФ «Квітень» був відсутній обовязок утримувати з таких осіб податок на доходи фізичних осіб у сумі 495,00 грн., що вказує на неправомірність винесення податковим органом податкового повідомлення - рішення від 29.12.2015 № НОМЕР_3 ( форми «Р»).
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства та беручи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог і доведеність позивачем невідповідності винесеного податкового повідомлення - рішення від 29.12.2015 № НОМЕР_3 (форми «Р») вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 11, 50, 70, 71, 72, 86, 94, 159 163, 186. 254 КАС України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика «Квітень» до Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 29.12.2015 № НОМЕР_1 (форми «Р»).
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 29.12.2015 № НОМЕР_2 (форми «Р»).
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 21 березня 2016 року.

Суддя ОСОБА_1