Справа № 712/1217/16-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 712/1217/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Романенко В.А. Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

31 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Губської Л.В. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Полякової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в м. Черкаси на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного Фонду України в м. Черкаси про визнання неправомірною відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника в залежності від доходу годувальника на час настання смерті та зобов'язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного Фонду України в м. Черкаси про визнання неправомірною відмову УПФУ в м.Черкаси у призначенні пенсії по втраті годувальника на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 50% пенсії годувальника на момент його смерті та зобов'язання призначити пенсію по втраті годувальника на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 50% пенсії ОСОБА_3 на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 лютого 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачці ОСОБА_2 з 2004 року була призначена пенсія за віком та позивачка перебуває на обліку в УПФУ в м.Черкаси, що підтверджується пенсійним посвідченням від 22.09.2004 року серії НОМЕР_1.

З 02.11.1971 року позивачка перебувала у шлюбі із ОСОБА_3, який працював на посаді судді апеляційного суду Черкаської області, після звільнення у відставку з 2007 року йому було призначено довічне грошове утримання, яке виплачувалось УПФУ в м.Черкаси.

На підставі Постанови Соснівського районного суду м.Черкаси від 06.02.13р. ОСОБА_3 був здійснений перерахунок призначеного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді Черкаського апеляційного суду згідно з довідкою Апеляційного суду Черкаської області від 17.02.14р. № 0-33 та в такому розмірі чоловік позивачки отримував пенсію на час настання смерті ІНФОРМАЦІЯ_1

26.01.2016р. позивачка звернулась з заявою про призначення її пенсії по втраті годувальника в розмірі 50% пенсії померлого годувальника на час настання смерті згідно з Законом «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 03.02.2016р. № 28/К-10 відповідач відмовив у обрахуванні розміру даної пенсії в розмірі 50% пенсії померлого годувальника на час настання смерті та визначив її розмір в сумі 2370,30 грн. з урахуванням заробітку годувальника в період роботи до виходу у відставку в 2007 році, таким чином відповідачем була визначена пенсія по втраті годувальника в розмірі, меншому ніж призначена позивачці пенсія за віком, в зв'язку з чим призначення позивачці пенсії по втраті годувальника відповідачем визнано недоцільним.

Не погоджуючись із такими діями відповідача позивач звернулась з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується і колегія суддів.

Згідно статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 36 цього Закону встановлено, що пенсія у зв'язку із втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Згідно з частиною другою цієї статті непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку.

Пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками ( ст.37 вказаного Закону).

Згідно пункту 2 частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач перебувала на утриманні свого чоловіка, вона досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто є непрацездатною, а тому має право на отримання пенсії по втраті годувальника в зв'язку зі смертю чоловіка.

Враховуючи, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається із заробітку чи пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що відмова у призначенні позивачці пенсії по втраті годувальника в залежності від розміру пенсії її померлого чоловіка на час настання смерті не може бути визнано правомірною.

Що стосується посилання відповідача на те, що при розрахунку пенсії по втраті годувальника не може враховуватись розмір отримуваного годувальником щомісячного довічного утримання на час настання смерті, то суд першої інстанції вірно зауважив, що системний аналіз чинного законодавства свідчить про те, що пенсія за віком та довічне грошове утримання судді мають однакову правову природу. Так, пенсією є регулярна щомісячна грошова виплата, яка призначається у встановленому державою порядку як захід матеріального забезпечення у зв'язку з настанням певної обставини - досягнення пенсійного віку, інвалідності, смерті годувальника. Щомісячне довічне грошове утримання також являє собою регулярну щомісячну грошову виплату, яка чоловіку позивачці була призначена при звільненні у відставку після досягнення 65-віку та виплачувалась територіальним органом Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України як захід матеріального забезпечення.

Крім того, Соснівський районний суд м. Черкаси вірно визнав необґрунтованими посилання відповідача на Закони України «Про судоустрій та статус суддів», «Про державну службу», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213, оскільки позивач 26.01.2016р. звернулась з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника на підставі Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на загальних підставах, після відмови їй 20.01.2016р. у призначенні даної пенсії відповідно до ст.37 Закону «Про державну службу» з посиланням на скасування з 01.06.2013р. призначення спеціальних пенсій Законом України від 02.03.2015р. № 213. Відповідно до п.3 ч.1 ст.9 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» одним із видів пенсійних виплат є пенсія у зв'язку із втратою годувальника.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Крім того, оскільки постанова Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 лютого 2016 року була прийнята у скороченому провадженні, тому, відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись 160, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в м. Черкасах Черкаської області залишити без задоволення, а постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 лютого 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 07.06.2016 року.

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Губська Л.В.

Сорочко Є.О.