Справа № 805/4201/15-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2016 р. м. Київ К/800/970/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Прокурора Орджонікідзевського району м.Маріуполя про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Прокурора Орджонікідзевського району м.Маріуполя про визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо розгляду звернення позивача ним особисто; зобов'язання прокурора Орджонікідзевського району м.Маріуполя особисто розглянути його звернення, що знаходяться в НП №7ж-09 Орджонікідзевської районної прокуратури м.Маріуполя, та заяву позивача від 04.02.2015р. відповідно до ч.2 ст.14, частин 1, 2, 3 ст.15 Закону України «Про звернення громадян» без передання на розгляд іншій особі, а також принести вибачення у письмовому вигляді за присвоєння образливого ярлика «прирівняного» шляхом надання нової відповіді на звернення від 04.02.2015р.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 15.10.2015р., залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.12.2015р., в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суди виходили з того, що відповідач розглянув звернення позивача з дотриманням вимог Закону України «Про звернення громадян», обґрунтовано зазначивши у наданій відповіді, що на нього не поширюються приписи ч.2 ст.15 вказаного Закону щодо особистого розгляду його заяв (клопотань) першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просив їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що 04.02.2015р. позивач звернувся до прокурора Орджонікідзевського району м.Маріуполя Хаустова М.М. й у своєму зверненні, посилаючись на статус інваліда І групи Вітчизняної війни, що дає йому право на пільги, передбачені законодавством, та ту обставину, що його із сім'єю було незаконно виселено без надання іншого житла, проте, з цього питання він прийнятий прокурором не був, з матеріалами наглядового провадження його не ознайомлено, на місце виселення виїзд не здійснено, просив прокурора здійснити його особистий прийом, виїхати на місце виселення та переконатись, що ОСОБА_4 та його сім'ю виселено без надання жилого приміщення, звернутись до Економічного Суду СНД за тлумаченням його пільг, а також ознайомити його з матеріалами наглядового провадження.

05.03.2015р. виконуючим обов'язки прокурора Орджонікідзевського району м.Маріуполя Виноградовим А.Г. на звернення позивача від 04.02.2015р. було надано відповідь за №7ж-09, в якій зазначено про відсутність у визначеному ч.2 ст.15 Закону України «Про звернення громадян» переліку осіб, розгляд звернень яких здійснюється першими керівниками державних органів, осіб, прирівняних до інвалідів Великої Вітчизняної війни, що унеможливлює застосування приписів вказаної статті до розгляду звернення позивача; крім того, вказано, що позивачу неодноразово надавались для ознайомлення матеріали наглядового провадження №7ж-09, про що свідчать його розписки з особистим підписом, а також роз'яснено, що звернення до Економічного Суду СНД із запитом тлумачення можливе лише державами-учасницями СНД в особі повноважних органів, а також в особі вищих господарських (арбітражних) судів або інших вищих органів, що вирішують в даних державах економічні спори або органи та інститути Співдружності.

Вважаючи, що розглянути його звернення (як інваліда Вітчизняної війни) мав особисто прокурор Орджонікідзевського району м.Маріуполя, а також не погоджуючись із вказівкою у наданій йому відповіді на те, що він є особою, що «прирівняна» до інваліда Великої Вітчизняної війни, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом у даній справі.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України «Про звернення громадян» 02.10.1996р. №393/96-ВР (далі - Закон 393), який забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Так, відповідно до ст.1 Закону №393 громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом ст.3 Закону №393 під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Зокрема, заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань (ст.5 вказаного Закону).

Згідно із ч.1 ст.7 Закону №393 звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Статтею 15 Закону №393 передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, інвалідів Великої Вітчизняної війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто. Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Проте, суди, встановивши при розгляді справи, що згідно з довідкою Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м.Маріуполя Донецької області №14996/02 від 29.07.2015р. ОСОБА_4 є інвалідом I групи внаслідок поранення, отриманого при виконанні обов'язків військової служби, та отримує пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», й зазначивши, що така обставина свідчить, що позивач відноситься до осіб, що лише прирівняні до інвалідів Великої Вітчизняної війни, дійшли помилкового висновку, що на нього не поширюється дія ст.15 Закону №393 щодо особистого розгляду його заяв (клопотань) першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, оскільки не врахували, що відповідно до посвідчення серії «ІІ» №695004 та дублікату посвідчення серії «ІІ» №695005 він та має право на пільги і переваги, встановлені для інвалідів Вітчизняної війни.

Однак, таке помилкове судження не вплинуло на правильність прийнятих судами рішень, адже, як встановили суди, прокурор Орджонікідзевського району м.Маріуполя Хаустов М.М. перебував на лікарняному, а виконання його обов'язків було покладено на його заступника - Виноградова А.Г., який і розглянув звернення з наданням відповіді.

Підсумовуючи наведене, посилання позивача на порушення його прав внаслідок нерозгляду його звернення безпосередньо прокурором Орджонікідзевського району м.Маріуполя Хаустовим М.М. та необхідність здійснення останнім такого розгляду із наданням нової відповіді не є прийнятними; крім того, Законом №393 передбачено право особи в разі незгоди з отриманою на своє звернення відповіддю оскаржити її, що й було зроблено позивачем, проте, при цьому, законодавством не передбачено надання нової (повторної) відповіді на одне і те саме звернення.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За правилами ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, що призвело або могло призвести до прийняття неправильного рішення, а тому підстав для скасування ухвалених судових рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.210,220,222,223,224,230,231 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та строки, передбачені главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Стародуб О.П.