Справа № 804/2288/16
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2016 р. Справа № 804/2288/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ляшка О.Б.,
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Рафтола до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, -
21.04.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю Рафтола звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просить визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська управління ДФС у Дніпропетровській області щодо відмови у прийнятті податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю Рафтола з податку на додану вартість за грудень 2015 року, а податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю Рафтола з податку на додану вартість за грудень 2015 року визнати такою, що прийнята датою її фактичного отримання, тобто 19.01.2016 року.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Державна податкова інспекція у Ленінському районі м. Дніпропетровська безпідставно повідомила позивача, що декларацію з податку на додану вартість за грудень 2015 року не прийнято у звязку з тим, що з Товариством з обмеженою відповідальністю Рафтола податковим органом не було укладено договір про визнання електронної звітності.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заперечення в якому просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову, відмову у прийнятті декларації ТОВ "Рафтола" мотивував тим, що на дату подання податкової звітності договору між ТОВ «Рафтола» та ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська, щодо визнання електронних документів укладено не було. Отже, на думку відповідача, посилання ТОВ "Рафтола" на п.48.3 та п.48.4 ст. 48 ПК України є безпідставними.
Відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Товариство з обмеженою відповідальністю Рафтола зареєстроване як юридична особа та знаходиться на податковому обліку у Державній податковій інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська.
25.04.2013 року між Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Дніпропетровська та Товариством з обмеженою відповідальністю Рафтола укладено договір № 3360 про визнання електронних документів.
Згідно із договором орган ДПС зобов'язаний забезпечити приймання податкових документів в електронному вигляді та їх комп'ютерну обробку, забезпечити направлення квитанцій на електронну адресу платника податків.
19.01.2016 року позивач направив до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2015 року, однак декларацію не було прийнято, що підтверджується квитанцією № 1, в якій зазначено, що декларація не прийнята, у звязку з тим, що не укладено договір про визнання електронної звітності.
Вирішуючи спір суд зазначає, що пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:
а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;
б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;
в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.
Наказом Державної податкової адміністрації від 10 квітня 2008 року № 233 була затверджена Інструкція з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, яка визначає загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису (далі Інструкція).
За визначеннями, наведеними у пункті 1 розділу 1 Інструкції, квитанція про одержання податкового документа в електронному вигляді (далі - перша квитанція) - це електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт і час одержання податкового документа в електронному вигляді; квитанція про приймання податкового документа в електронному вигляді (далі - друга квитанція) - це електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт та час приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді у базу даних органів ДПС.
Відповідно до пункту 7.4 розділу 3 Інструкції, перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним.
Згідно з пунктом 7.5 розділу 3 Інструкції, підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС
Пунктом 7.6 розділу 3 Інструкції, передбачено, що якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин.
Відповідно до пункту 7 розділу 1 Інструкції, підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов, встановлених в статтею 3 Закону України Про електронний цифровий підпис; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/ блокований).
Таким чином, лише порушення платником податку вимог заповнення податкової декларації, які визначені ст.48 ПК України може бути підставою для її не прийняття податковим органом.
Як вбачається із матеріалів справи договір від 25.04.2013 року № 3360 про визнання електронних документів укладений між Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Дніпропетровська та Товариством з обмеженою відповідальністю Рафтола на момент подання декларації був чинний та повинен був виконуватися, однак єдиною підставою для неприйняття податкової звітності відповідач визначив відсутність договору, що не відповідає дійсним обставинам справи.
Крім того, податкова декларація ТОВ Рафтола за грудень 2015р. була отримана податковим органом 19.01.16р., в свою чергу відповідач протягом 5 робочих днів на адресу позивача письмову відмову про не прийняття декларації з податку на додану вартість за грудень 2015 року не надсилав, а тому спірна податкова декларація вважається прийнятою.
Вищезазначені обставини, свідчать про протиправність дій Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська стосовно відмови у прийнятті податкової декларації ТОВ Рафтола за грудень 2015р.
Оскільки, відповідно до пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом, то обов'язок платника податків щодо своєчасного подання податкової декларації є виконаним належним чином.
Отже, податкова декларація Товариства з обмеженою відповідальністю Рафтола з податку на додану вартість за грудень 2015 року визнана судом такою, що прийнята датою її фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Дніпропетровська, тобто 19.01.2016 року.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на те, що Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Дніпропетровська не було доведено обставин, які є підставою для неприйняття податкового документа в електронному вигляді, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив в прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2015 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, згідно із ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір в розмірі 1378,00 грн. присуджується на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська управління ДФС у Дніпропетровській області.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Рафтола до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними - задовольнити.
Визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська управління ДФС у Дніпропетровській області щодо відмови у прийнятті податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю Рафтола з податку на додану вартість за грудень 2015 року, а податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю Рафтола з податку на додану вартість за грудень 2015 року визнати такою, що прийнята датою її фактичного отримання, тобто 19.01.2016 року.
Стягнути з Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь Товариство з обмеженою відповідальністю Рафтола судовий збір у розмірі 1378,00 грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя ОСОБА_1