Справа № 810/497/16
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/497/16 Головуючий у 1-й інстанції: Терлецька О.О. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

07 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: Глущенко Я.Б.,

Суддів: Пилипенко О.Є.,

Шелест С.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробонус» до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробонус» на постанову Київського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2016 року,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агробонус» звернулось у суд з позовом до Ірпінської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2016 року у задоволені адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про задоволення адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Так, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, зазначивши, що з наданих позивачем документів судом не можливо ідентифікувати реальність наданих послуг, оскільки вони містять лише формальні відомості, та не дають можливість суду встановити обставини виконання таких послуг, як то виконавців, місце та час надання послуг, їх форму тощо.

З такими висновками суду не можна не погодитися.

Як встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агробонус» є юридичною особою, що зареєстрована Ірпінським міським управлінням юстиції від 28.04.2009 року №036505, перебуває на обліку як платник податків в Ірпінській ОДПІ ГУ ДФС Київської області від 28.05.2009 року.

В період з 28.08.2015 року по 31.08.2015 року відповідачем було проведено щодо позивача позапланову невиїзну перевірку за наслідками якої складено акт від 31.08.2015 №1188/22-4/36426339 «Про результати проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Агробонус» з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо нарахування та сплати податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Стиль-Медіа» та ТОВ «Ді-Некс» за період з 01.09.2014 року по 30.09.2014 року.

Висновками вищезазначеного акта перевірки відповідач встановив порушення п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст.198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого ТОВ «Агробонус» занижено податкове зобов`язання з податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету за період вересень 2014 року на загальну суму 201667 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем було винесене податкове повідомлення-рішення від 15.09.2015 року № за платежем з податку на додану вартість, яким збільшено суму грошового зобов'язання за основним платежем на суму 201667 грн., за штрафними санкціями на суму 100833,50 грн.

Позивач, не погодившись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, оскаржив його в адміністративному порядку шляхом подання скарг до ГУ ДФС у Київській області та до Державної фіскальної служби України.

За результатами розгляду скарг позивача, рішенням ГУ ДФС у Київській області від 18.11.2015 року та рішенням Державної фіскальної служби України від 26.01.2015 року, оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарги позивача без задоволення.

З акту перевірки вбачається, що господарські операції ТОВ «Агробонус» з ТОВ «Стиль-Медіа» та ТОВ «Ді-Некс» не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів.

Крім того, підставою для таких висновків відповідача стала відсутність в «Єдиному реєстрі податкових накладних» за 2014 рік зареєстрованих ТОВ «Стиль-Медіа» та ТОВ «Ді-Некс» податкових накладних на придбання проведення робіт з організації та роботи персоналу.

Не погоджуючись із таким рішенням контролюючого органу, позивач звернувся у суд.

Обговорюючи правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, судова колегія зважає на наступне.

Колегією суддів встановлено, що між ТОВ «Агробонус», ТОВ «Стиль-Медіа» та ТОВ «Ді-Некс» були господарські відносини.

Між ТОВ «Агробонус» (Замовник) та ТОВ «Ді-Некс» (Виконавець) було укладено договір про надання послуг від 10.08.2014 року №10-08/2014.

Відповідно до пункту 1.1 вищевказаного договору Замовник замовляє, а Виконавець зобов`язується надати Замовнику у відповідності до умов даного Договору консультаційні послуги з управління та організації ефективної роботи персоналу Замовника, визначені в Додатках до даного Договору, а Замовник зобов`язується прийняти зазначені Послуги та оплатити їх.

Між ТОВ «Агробонус» (Замовник) та ТОВ «Стиль-Медіа» (Виконавець) було укладено договір про надання послуг від 01.09.2014 року №148.

Відповідно до пункту 1.1 вищевказаного договору Замовник замовляє, а Виконавець зобов`язується надати Замовнику у відповідності до умов даного Договору консультаційні послуги з управління та організації ефективної роботи персоналу Замовника, визначені в Додатках до даного Договору, а Замовник зобов`язується прийняти зазначені Послуги та оплатити їх.

На виконання вказаних договорів позивачем було надано суду: копії договорів, копії податкових накладних, копії додатків до договорів, акти приймання-передачі наданих послуг.

Проаналізувавши вказані копії документів встановлено дійсну неможливість ідентифікувати реальність наданих послуг, про що і було зазначено судом першої інстанції в оскаржуваному позивачем рішенні.

Так, такі копії документів дійсно містять лише формальні відомості, та не дають можливість суду встановити обставини виконання таких послуг, як то виконавців, місце та час надання послуг, їх форму тощо.

Судом першої інстанції вірно зазначено щодо відсутності в «Єдиному реєстрі податкових накладних» за 2014 рік зареєстрованих ТОВ «Стиль-Медіа» та ТОВ «Ді-Некс» податкових накладних на придбання проведення робіт з організації та роботи персоналу.

Вивчивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що подані самим позивачем податкові накладні дійсно не зареєстровані, що як наслідок, не дає право позивачу на податковий кредит з податку на додану вартість, суми якого вказані у цих накладних.

Згідно абз.1, 2, 7 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до ч. 11 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить: понад 1 мільйон гривень - з 1 січня 2011 року; понад 500 тисяч гривень - з 1 квітня 2011 року; понад 100 тисяч гривень - з 1 липня 2011 року; понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.

Крім того, абзацом 9 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Слід зазначити, що відповідно до абз. 11 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України у разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зазначено, що підставою для включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту є наявність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що приймаючи податкове повідомлення-рішення від 15.09.2015 року №, Ірпінська ОДПІ діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України, зокрема на виконання вимог ч. 11 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення», ст. 201 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права. Тому, відсутні підстави для задоволення вимог апелянта.

Отже, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова - без змін, на підставі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробонус» - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Я.Б.Глущенко

Судді: О.Є.Пилипенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Шелест С.Б.