Справа № 2а-12606/10/1370
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

31 травня 2016 року К/800/9957/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Борисенко І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2015

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2016

у справі № 2а-12606/10/1370

за позовом Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області

до ОСОБА_1

про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, -

ВСТАНОВИВ:

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2016 у справі № 2а-12606/10/1370.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.04.2016 касаційну скаргу податкового органу було залишено без руху та надано скаржнику строк до 29.04.2016 для усунення недоліків касаційної скарги.

На виконання вимог ухвали Вищого адміністративного суду України від 12.04.2016 податковим органом подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, в якому зазначено, що він не повинен сплачувати судовий збір, оскільки на час подання позову до суду першої інстанції судовий збір для податкового органу не підлягав сплаті, а, отже, розмір ставки судового збору для звернення податкової інспекції з касаційною скаргою має дорівнювати нулю.

Крім того, відповідачем вказано, що аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.03.2016.

Такі доводи позивача не можуть бути прийняті до уваги судом, з огляду на таке.

Статтею 3 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) визначено об'єкти справляння судового збору з розподілом на ті, за які судовий збір справляється (ч. 1 ст. 3 Закону), і ті, за які цей збір не справляється (ч. 2 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Отже, згідно з чинною на момент подання касаційної скарги редакцією Закону України «Про судовий збір» органи доходів і зборів не звільнені від сплати судового збору, а обставини, викладені в постанові Верховного Суду України від 02.03.2016, відмінні від тих, на які посилається скаржник як на підставу несплати судового збору.

При цьому, до 01.09.2015 року розмір ставки судового збору для звернення органів ДФС із позовами, апеляційними та касаційними скаргами не дорівнював нулю, як про це стверджує податковий орган, а у органів податкової служби була відповідна пільга.

Крім того, з аналізу положень Закону України «Про судовий збір» вбачається, що контролюючі органи зобов'язані сплачувати судовий збір при зверненні до суду, адже пільги для таких органів були скасовані Законом України № 484-VIII і, відповідно, Кабінет Міністрів України в межах бюджету зобов'язаний забезпечити відповідне фінансування.

За таких обставин, у суду відсутні достатні та обґрунтовані підстави для звільнення органу ДФС від сплати судового збору всупереч вимогам чинного законодавства. Підстав для звільнення від сплати судового збору, передбачених Законом України «Про судовий збір» скаржником не наведено.

А тому, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання позивача слід відмовити.

Таким чином, у встановлений судом строк недоліки касаційної скарги позивачем не усунуті.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

При цьому, повернення касаційної скарги не позбавляє сторону права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, після усунення недоліків касаційної скарги.

Виходячи з викладеного та в зв'язку із невиконанням вимог ухвали від 12.04.2016, суддя-доповідач приходить до висновку про наявність підстав для повернення названої касаційної скарги.

Керуючись ст. 108, ст. ст. 210 - 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Державній податковій інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

2. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області повернути скаржнику.

3. Копію ухвали про повернення касаційної скарги разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити Державній податковій інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області, а касаційну скаргу залишити в суді касаційної інстанції.

4. Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя Вищого

адміністративного І.В. Борисенко

суду України