Справа № 344/4947/15а,2а/344/265/15
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року Справа № 876/1745/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Дяковича В. П., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання Мельничук Б. Б.;

позивача ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2015 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області та зобовязати здійснити обчислення пільгового страхового стажу із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців відповідно до поданої довідки про період роботи з 25 березня 1981 року по 02 березня 1992 року, 11 лютого 1992 року по 1999 рік по переводу; зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області повернути недоотримані кошти, як такі, що втрачені з вини відповідача, починаючи з 01 січня 2009 року, та виплатити заборгованість, що буде накопичуватись з дня подання адміністративного позову в суд.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що відповідачем пенсію позивачу нараховано без урахування стажу в районах Крайньої Півночі та в місцевостях прирівняних до Крайньої Півночі в пільговому обчисленні, що суперечить указам Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ від 10 лютого 1960 року) та 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг на осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і у місцевостях, що прирівнюються до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ від 26 вересня 1967 року), пункту 5 Прикінцевих положень Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1058-ІV), постанові Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі - Постанова № 148).

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області та зобовязано здійснити ОСОБА_1 обчислення пільгового стажу із розрахунку: один рік роботи в Районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців відповідно до поданої довідки про період роботи з 25 березня 1981 року по 02 березня 1992 року та 11 лютого 1992 року по 19 травня 1999 року по переводу. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області сплатити ОСОБА_1 недоотримані ним кошти, починаючи з 01 листопада 2014 року та проводити виплати перерахованої пенсії у подальшому.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що оскаржувана постанова прийнята судом першої інстанції з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивач, в судовому засіданні заперечив доводи апеляційної скарги, підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі, викладені у позовній заяві та просить їх задовольнити.

Відповідач, в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи за його відсутності за наявними в справі матеріалами, та наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити, оскільки пільгове обчислення стажу передбачено законодавством колишнього СРСР, а робота в зазначений період підтверджується трудовою книжкою та довідками.

Однак, суд апеляційної інстанції за такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на таке.

За правилами абзаців першого та другого пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу від 10 лютого 1960 року, постанови № 148, Указу від 26 вересня 1967 року.

Указом від 10 лютого 1960 року передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

Статтею 5 цього Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

Абзацом першим пункту 5.9 Положення про вахтовий метод встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, з врахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1 та 2 Указу від 26 вересня 1967 року.

Таким чином, пільги передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, в тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються на працівників, що працювали вахтовим методом.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 27 жовтня 2015 по справі № 338/1079/14-а.

Згідно довідки ПАТ «Укрнафта» від 11 лютого 2015 року та записами трудової книжки підтверджено роботу позивача в Івано-Франківському управлінні бурових робіт методистом по фізкультурі, методистом по спорту, старшим інструктором методистом по спорту, в тому числі у звязку з виробничою необхідністю для організації роботи по фізичному вихованню та спорту ОСОБА_1, направлявся працювати в Західний Сибір з режимом роботи по 12 годин на добу + К1, К2 (дні перельоту літаком на роботу і назад), відпрацьовано 365 днів в місцевості прирівняній до Крайньої Півночі, відпрацьовано 365 днів в районах прирівняних до Крайньої Півночі та 25 робочих днів в районах Крайньої Півночі.

Отже, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки робота ОСОБА_1 вахтовим методом по 15 днів на місяць у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за трудовим договором із підприємством, що не було розташоване у цих районах, не дає йому права на пільги з кратного обчислення трудового стажу (один рік за один рік і шість місяців).

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що на працівників, які працювали вахтовим методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, а додаткові пільги, передбачені статтею 5, зокрема зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необєктивно і всебічно не зясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області задовольнити.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 листопада 2015 року в справі № 344/4947/15-а скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у випадку коли, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, складення постанови в повному обсязі відкладено - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: В. П. Дякович

ОСОБА_2

Постанову складено в повному обсязі 06 червня 2016 року.