Справа № 821/681/16
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/681/16
15 год. 30 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Попова В.Ф.,

при секретарі: Кальченко-Булановій М.М.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до публічного акціонерного товариства "Новокаховський річковий порт"

про стягнення адміністративно-господарських санкцій,

встановив:

Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі відділення Фонду, позивач) звернулось до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Новокаховський річковий порт" (далі - підприємство, відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь адміністративно-господарські санкції у сумі 25411,11 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у сумі 10748,43 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлене клопотання, обґрунтовує його тим, що згідно зі статтею 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, у кількості одного робочого місця. За змістом статей 18 20 цього Закону підприємства, установи, організації самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць. Підприємства, установи, організації, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені.

Так, у 2013 році при середньообліковій штатній чисельності працівників 28 осіб відповідач мав працевлаштувати 1 особу, проте норматив працевлаштування відповідачем в цьому році не виконано. Відповідачем порушено строки подання до державної служби зайнятості звіту за формою № 3-ПН щодо наявності вакансій для інвалідів.

Таким чином, за 1 робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом в 2013 році, відповідач до 16 квітня 2014 року самостійно мав сплатити адміністративно-господарську санкцію у розмірі середньорічної заробітної плати штатного працівника у сумі 25411,11 грн. В добровільному порядку відповідач у встановлені законом строки адміністративно-господарську санкцію не сплатив, а тому повинен сплатити цю санкцію та пеню.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали, заперечення на позов мотивують тим, що публічним акціонерним товариством "Новокаховський річковий порт" вчинені всі можливі дії для працевлаштування необхідної кількості інвалідів на підприємстві, створено робоче місце, державній службі зайнятості направлялись звіти про наявність вакансії, докази, які свідчили б про відмову підприємства у працевлаштуванні інваліда, відсутні. Позовні вимоги вважають незаконними, необґрунтованими, просять відмовити в їх задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

За приписами ст. 18 Закону України від 21.03.1991 № 875-XII "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 18-1 зазначеного Закону рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Судом встановлено, що згідно поданого ПАТ "Новокаховський річковий порт" звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів (форма 10-ПІ) за 2013 рік середньооблікова кількість штатних працівників на підприємстві у цьому році складала 28 осіб, з них: кількість працюючих інвалідів 1 особа при нормативі працевлаштування інвалідів 1 особа.

В червні 2015 року позивачем було проведено позапланову перевірку ПАТ "Новокаховський річковий порт" з питань дотримання ним вимог Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" в 2012 2014 роках, про що складено акт від 12 червня 2016 року.

За наслідками перевірки позивач дійшов висновку, що норматив працевлаштування інвалідів в 2013 році підприємством не виконано, оскільки всього протягом року особа, якій встановлена інвалідність, на підприємстві пропрацювала 5 місяців, тоді як мінімальний строк 6 місяців (коефіцієнт виконання підприємством нормативу працевлаштування одного інваліда складає 0,4 з необхідних 0,5). Це стало підставою для застосування до підприємства адміністративно-господарських санкцій в розмірі середньорічної заробітної плати.

Суд з таким висновком погодитись не може, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, в ПАТ "Новокаховський річковий порт" у 2013 році кількість робочих місця для працевлаштування інвалідів відповідало нормативу.

У 2013 році на посаді підсобного працівника працювали:

- з 01 квітня 2005 року по 15 лютого 2013 року ОСОБА_4, якому встановлена інвалідність III групи безстроково відповідно до довідки МСЕК № 045552 (в 2013 році відпрацював 1,5 місяці);

- з 14 травня по 23 травня 2013 року ОСОБА_5, якій встановлена інвалідність III групи з 02 листопада 2012 року по 01 грудня 2013 року згідно з довідкою МСЕК № 070396 (відпрацювала - 10 днів);

- з 23 вересня 2013 року працевлаштований ОСОБА_6, інвалід III групи, який 24 вересня 2013 року переведений на посаду техніка-технолога та працює по теперішній час (в 2013 році відпрацював 3 місяці).

Про наявну у нього вакансію ПАТ "Новокаховський річковий порт" в 2013 році систематично за формою № 3-ПН звітувало до територіального органу Державної служби зайнятості України про наявність вакантних місць для працевлаштування інвалідів, а саме: 23 квітня, 7 травня, 24 травня, 5 червня, 5 липня , 5 серпня та 2 вересня 2013 року.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Тобто, адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

За змістом ст. 18-1 зазначеного Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" обовязок зі здійснення пошуку підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань покладений на Державну служба зайнятості.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач виконав вимоги законодавства щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, та зі своєї сторони вживав заходи щодо їх заповнення, тоді як закон не вимагає від роботодавця займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Наведений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 20.06.2011 у справі № 21-60а11, яка полягає в тому, що обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування. Якщо відповідачем вжито усіх залежних від нього заходів щодо утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів, на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають працевлаштуватись.

За таких обставин суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 КАС України, суд,-

постановив:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 07 червня 2016 р.

Суддя Попов В.Ф.

кат. 10.3.4