Справа № 826/17392/13-а
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07 червня 2016 року 16 год. 45 хв. № 826/17392/13-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "НК-ГРУП" до Головного управління ДФС у місті Києві, третя особа: державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві, про визнання протиправними дій.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва (також жалі - суд) від 02 грудня 2013 року задоволено повністю позов товариства з обмеженою відповідальністю "НК-ГРУП" (далі - позивач, ТОВ "НК-ГРУП") до Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі - відповідач), третя особа: державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі - третя особа), про визнання протиправними дій, а саме: визнано протиправними дії відповідача щодо проведення аналітичного дослідження фінансових операцій позивача за 2012-2013 роки, оформленого висновком від 27 серпня 2013 року №99/16-34348119 (далі - висновок №99/16-34348119).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2014 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 грудня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 вересня 2014 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 грудня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для нового розгляду та вирішення справи визначено суддю Данилишина В.М.

Відповідною ухвалою суду справу прийнято до провадження та її призначено до розгляду у судовому засіданні.

Разом з тим, відповідними ухвалами суду:

- зупинялось провадження у справі до набрання законної сили судовими рішеннями у кримінальних провадженнях №0000164 та №0000130, або до їх закриття слідчим, прокурором чи судом у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України;

- у зв'язку з відсутністю обставин, за наявності яких провадження у справі зупинялося, поновлено провадження у справі.

Крім того, відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом допущено заміну відповідача та третьої особи їх процесуальними правонаступниками, а саме Головним управлінням ДФС у місті Києві (далі - відповідач) та державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - третя особа) відповідно.

У ході нового судового розгляду справи представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому, на обґрунтування якого надано письмові докази, а представник відповідача не визнала позов та просила відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

Представник третьої особи у відповідне судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи третя особа повідомлена належним чином, заява про розгляд справи за відсутності її представника до суду не надійшла.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з ч.ч. 4, 6 ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2013 року Головним управлінням Міндоходів у місті Києві проведено дослідження фінансових операцій, проведених за участю позивача за 2012-2013 роки, за результатами якого 27 серпня 2013 року складено висновок №99/16-34348119, в якому встановлено, зокрема, наступне: "Таким чином, з наданих на дослідження матеріалів (відомостей НПП ВАЗ м. Києва, підпорядкованим УДАІ ГУ МВС України, довідок-рахунків, прас-листів у автосалоні ТОВ «НК-Груп», інтернет-сайти (nextcar.ua) встановлено, що реалізація автомобілів здійснювалась за цінами, що є нижчими їх ринкової вартості.

Отже, можна зробити висновок, що заниження бази оподаткування з реалізації легкових автомобілів фізичним та юридичним особам ТОВ "НК-ГРУП" (вибірковим методом) складає 17263306,59 грн., що призвело до заниження ТОВ "НК-ГРУП" податку на додану вартість протягом 2012-2013 років в розмірі 2452661,32 грн. на порушення п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України."

Позивач стверджував, що вказані вище дії відповідача є протиправними та такими, що порушують законні права та інтереси позивача, оскільки на підставі висновку №99/16-34348119 було порушено кримінальне провадження №0000164 від 02 вересня 2013 року щодо ухилення від сплати податків службовими особами ТОВ "НК-ГРУП", а саме ОСОБА_1, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України.

Крім цього, позивач вважає, що висновок №99/16-34348119 призвів також до негативних наслідків у вигляді обшуку та арешту активів підприємства, оскільки звернення до Оболонського районного суду міста Києва відбулось саме на підставі вказаного висновку. Як наслідок було порушено нормальну роботу підприємства.

У контексті викладеного суд зазначає наступне.

Права контролюючих органів чітко регламентовані статтею 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України), за межі яких працівники податкового органу не мають права виходити.

Так, згідно пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Оскаржувані дії відповідача не були ні звіркою, ні перевіркою. У ході судового розгляду справи встановлено, що перевірка позивача не проводилась, хоча вивчати первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства згідно пп. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючий орган має право лише під час проведення перевірки (звірки), яка в даному випадку не призначалась та не проводилась.

При цьому, згідно вимог ПК України відносно платників податків контролюючий орган має право складати лише протоколи та акти за результатами перевірки, складання висновків фінансового дослідження відносно платників без проведення перевірки чинним законодавством не передбачено.

В діях відповідача вбачається порушення вимог пп. 21.1.1 п. 21.1 ст. 21 ПК України, згідно якого посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно із п.п. 21.2, 21.3 ст. 21 ПК України, за невиконання або неналежне виконання своїх обов'язків посадові особи контролюючих органів несуть відповідальність згідно із законом.

Шкода, завдана неправомірними діями посадових осіб контролюючих органів, підлягає відшкодуванню за рахунок коштів державного бюджету, передбачених таким контролюючим органам.

Суд звертає увагу на те, що згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, податковим законодавством не передбачено повноважень на проведення фінансових досліджень платників податків без їх відома та складання за їх результатами висновків без призначення та проведення перевірки платника податків, використання при цьому документів, отриманих інспектором-ревізором невстановленим шляхом та сумнівного змісту.

Крім того, відповідачем не надано суду жодного документу (наказу, посадової інструкції, положення), яким було б регламентовано наявність таких повноважень у відповідача щодо проведення фінансового дослідження та складання оскаржуваних висновків.

Враховуючи вищезазначене у сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем з перевищенням повноважень проведено необґрунтоване документально та протиправне фінансове дослідження, висновки якого стали підставою для кримінального провадження та вчинення відповідних дій відносно позивача, що призвело до порушень законних прав та інтересів позивача.

При цьому, суд критично відноситься до посилань відповідача в обґрунтування заперечень проти позову на те, що не можуть бути задоволені будь-які вимоги позивача, якщо з їх змісту вбачається, що вони спрямовані на спростування даних, викладених у зазначених вище документах, складених посадовими особами контролюючих органів, навіть якщо суд доходить висновку щодо певних порушень при здійсненні посадовою особою функціональних обов'язків, що передували складанню таких документів, оскільки в межах спірних правовідносин позивачем оскаржуються дії відповідача, а не його рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов товариства з обмеженою відповідальністю "НК-ГРУП" до Головного управління ДФС у місті Києві, третя особа: державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві, про визнання протиправними дій є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Міндоходів у місті Києві щодо проведення аналітичного дослідження фінансових операцій товариства з обмеженою відповідальністю "НК-ГРУП" () за 2012-2013 роки, оформленого висновком №99/16-34348119 від 27 серпня 2013 року.

3. Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю "НК-ГРУП" () здійснений ним судовий збір у загальному розмірі 68,82 грн. (шістдесят вісім гривень вісімдесят дві копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у місті Києві ().

Копії постанови направити сторонам та третій особі (вручити їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин