Справа № 826/26553/15
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Безименної Н.В.,

Бєлової Л.В.,

при секретарі судового засідання: Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства фінансів України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2016 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Благодійні ігри» до Міністерства фінансів України про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Благодійні ігри» (надалі - позивач або ТОВ «Благодійні ігри») звернулося до суду з адміністративним позовом до Міністерства фінансів України (далі - відповідач або Мінфін), в якому просило суд: визнати незаконною бездіяльність Мінфіну щодо не прийняття рішення стосовно заяви ТОВ «Благодійні ігри» від 22.09.2015 року про видачу ліцензії на випуск та проведення лотерей; зобов'язати Мінфін прийняти рішення стосовно заяви ТОВ «Благодійні ігри» від 22.09.2015 року про видачу ліцензії на випуск та проведення лотерей; зобов'язати Мінфін прийняти рішення про видачу ТОВ «Благодійні ігри» ліцензії на випуск та проведення лотерей, а також видати ТОВ «Благодійні ігри» ліцензію на випуск та проведення лотерей.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалене у справі судове рішення скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо обґрунтованості позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які прибули в судове засідання, перевіривши за матеріалами справи наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, основним видом економічної діяльності ТОВ «Благодійні ігри» є 92.00 - організування азартних ігор.

З метою здійснення основного виду діяльності, 22.09.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про видачу ліцензії на провадження діяльності з випуску та проведення лотерей (миттєві лотереї, інші лотереї), додавши на неї: список керівного складу заявника - суб'єкта господарювання; позитивний аудиторський висновок про фінансовий стан; звіт про фінансовий стан на 21.09.2015 року; звіт про рух грошових коштів (за прямим методом) на 21.09.2015 року; умови випуску та проведення миттєвої лотереї «Вигравайка», затверджені наказом позивача від 18.09.2015 року № 3; місця реалізації лотерейних білетів (пункти розповсюдження).

Мінфін, розглянувши лист від 22.09.2015 року № 1-ліц щодо заяви про видачу ліцензії на провадження господарської діяльності з випуску та проведення лотерей, листом від 28.09.2015 року № 31-26030-14-16/30345 повідомив позивача, що на сьогодні нормативно-правовий акт (ліцензійні умови провадження господарської діяльності з випуску та проведення лотерей), яким буде визначено перелік документів, необхідних для отримання адміністративної послуги (ліцензії на провадження господарської діяльності з випуску та проведення лотерей) та які повинні додаватись до заяви про її отримання, розробляється. Не визначеним також є розмір плати за видачу ліцензії на провадження господарської діяльності з випуску та проведення лотерей. Враховуючи вищенаведене та з метою дотримання всіх вимог законодавства, Мінфін додатково повідомить ТОВ «Благодійні ігри» у разі прийняття нормативно-правових актів, необхідних для отримання нових ліцензій.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується колегія суддів.

Суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності регулює Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року № 222-VIII (надалі - Закон № 222), який набув чинності 28.06.2015 року.

Згідно положень статті 1 вказаного Закону, здобувач ліцензії - суб'єкт господарювання, який подав до органу ліцензування заяву про отримання ліцензії разом із підтвердними документами згідно з вимогами відповідних ліцензійних умов; ліцензіат - суб'єкт господарювання, який має ліцензію на провадження встановленого законом виду господарської діяльності; ліцензійні умови - нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, положення якого встановлюють вичерпний перелік вимог, обов'язкових для виконання ліцензіатом, та вичерпний перелік документів, що додаються до заяви про отримання ліцензії.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, до набуття чинності Законом № 222 діяли Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з випуску та проведення лотерей, затверджені наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва, Міністерства фінансів України від 12.12.2002 року № 128/1037 (надалі - Ліцензійні умови), які були розроблені на виконання Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» від 01.06.2000 року № 1775-ІІІ, який втратив чинність на підставі Закону № 222. Проте, Ліцензійні умови до цього часу не визнані такими, що втратили чинність.

В той же час, на сьогодні, на виконання Закону № 222, Ліцензійні умови відповідною постановою Кабінету Міністрів України не затверджені.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутність підзаконного нормативно-правового акту компетентного державного органу, не може звужувати права суб'єктів тих чи інших правовідносин за наявності Закону, який регулює відповідні суспільні відносини.

Отже, у даних спірних правовідносинах, до затвердження у встановленому порядку Ліцензійних умов, мають застосовуватися норми Закону № 222.

Так, підпунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 222 встановлено, що орган ліцензування для цілей цього Закону за відповідним видом господарської діяльності отримує та розглядає заяву разом з документами, подання яких до органу ліцензування передбачено законом, і за результатом їх розгляду приймає рішення про залишення заяви про отримання ліцензії без розгляду, відмови у видачі ліцензії чи про видачу ліцензії (в електронній формі та/або на паперовому носії), оформлення, переоформлення та видачу інших документів, що стосуються сфери повноважень органу ліцензування.

Випуск та проведення лотерей є видом господарської діяльності, яка підлягає ліцензуванню (пункт 18 частини 1 статті 7 Закону № 222).

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 року № 446/2011 (надалі - Положення), Мінфін України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної фінансової, бюджетної, а також податкової і митної політики (крім адміністрування податків, зборів, митних платежів та реалізації податкової і митної політики), політики у сфері державного фінансового контролю, казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку, випуску і проведення лотерей, організації та контролю за виготовленням цінних паперів, документів суворої звітності, видобутку, виробництва, використання та зберігання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, їх обігу та обліку, у сфері запобігання і протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму.

Основними завданнями Мінфіну України є, крім іншого, формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку, випуску та проведення лотерей, організації та контролю за виготовленням цінних паперів, документів суворої звітності, видобутку, виробництва, використання та зберігання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, їх обігу та обліку, у сфері запобігання і протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму (абзац 3 пункт 3 Положення).

Мінфін України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює ліцензування діяльності суб'єктів господарювання у випадках, передбачених законодавством (підпункт 61 пункту 4 Положення).

Також, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.2015 року № 609 «Про затвердження переліку органів ліцензування та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», Мінфін визначено органом ліцензування господарської діяльності з випуску та проведення лотерей.

Відтак, Мінфін, як орган ліцензування господарської діяльності з випуску та проведення лотерей, отримавши від позивача заяву про видачу ліцензії на провадження діяльності з випуску та проведення лотерей (миттєві лотереї, інші лотереї) разом з документами, подання яких до органу ліцензування передбачено законом, був зобов'язаний розглянути її та прийняти за результатом такого розгляду, одне з можливих рішень, а саме: про залишення заяви без розгляду, відмови у видачі ліцензії чи про видачу ліцензії.

В той же час, Законом № 222 (статті 12-13) не передбачена така підстава для залишення заяви без розгляду чи відмови у видачі ліцензії, як відсутність Ліцензійних умов.

Також, при цьому, необхідно звернути увагу на лист Державної регуляторної служби України від 16.10.2015 року № 7959/0/20-15 «Про надання роз'яснень», за результатами розгляду листа ТОВ «Благодійні ігри» від 05.10.2015 № 2 щодо надання роз'яснень з питань застосування норм Закону № 222, в якому зазначено, що перелік підстав для прийняття рішення про відмову у видачі ліцензії за результатом розгляду заяви про отримання ліцензії є вичерпним для видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню у відповідності до Закону № 222.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість доводів відповідача про неможливість розгляду відповідної заяви позивача, та прийняття за її розглядом рішення, за відсутності затверджених Кабінетом Міністрів України Ліцензійних умов.

Відтак, суд першої інстанції вірно встановив допущення відповідачем протиправної бездіяльності та, відповідно, обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог про визнання незаконною бездіяльності Мінфіну щодо не прийняття рішення, відповідно до вимог Закону № 222, по заяві ТОВ «Благодійні ігри» від 22.09.2015 року про видачу ліцензії на випуск та проведення лотерей та зобов'язання відповідача прийняти таке рішення по заяві ТОВ «Благодійні ігри» від 22.09.2015 року про видачу ліцензії на випуск та проведення лотерей, оскільки відповідачем не виконано наведених вище вимог Закону № 222, а саме: заяву позивача не розглянуто, відповідне рішення за результатом її розгляду не прийнято.

Щодо позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача прийняти певне рішення про видачу ТОВ «Благодійні ігри» ліцензії та безпосередньо видачу, колегія суддів зазначає наступне.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про неможливість втручання в дискреційні повноваження відповідача, а отже, не вбачає правових підстав для задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання Мінфіну прийняти рішення про видачу ТОВ «Благодійні ігри» ліцензії на випуск та проведення лотерей, а також видати ТОВ «Благодійні ігри» ліцензію на випуск та проведення лотерей, оскільки це є виключною компетенцією відповідача.

Таким чином, судова колегія вважає помилковим висновок суду першої інстанції стосовно задоволення позовних вимог щодо зобов'язання Мінфіну прийняти рішення про видачу ТОВ «Благодійні ігри» ліцензії на випуск та проведення лотерей, а також видати ТОВ «Благодійні ігри» ліцензію на випуск та проведення лотерей.

Отже, судова колегія, у відповідності до ст. 205 КАС України, дійшла висновку, що постанову суду першої інстанції необхідно скасувати в частині зобов'язання Міністерство фінансів України прийняти рішення про видачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Благодійні ігри» ліцензії на випуск та проведення лотерей, а також видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Благодійні ігри» ліцензію на випуск та проведення лотерей та ухвалити в цій частині нову постанову, якою зобов'язати Мінфін прийняти рішення по заяві ТОВ «Благодійні ігри» про видачу ліцензії на випуск та проведення лотерей, а в частині позовних вимог про видачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Благодійні ігри» ліцензії на випуск та проведення лотерей - відмовити.

Керуючись статтями 195, 196, 202, 205, 207 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства фінансів України - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2016 року - скасувати в частині зобов'язання Міністерство фінансів України прийняти рішення про видачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Благодійні ігри» ліцензії на випуск та проведення лотерей, а також видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Благодійні ігри» ліцензію на випуск та проведення лотерей та ухвалити в цій частині нову постанову.

Зобов'язати Міністерство фінансів України прийняти рішення по заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Благодійні ігри» про видачу ліцензії на випуск та проведення лотерей.

В частині позовних вимог про видачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Благодійні ігри» ліцензії на випуск та проведення лотерей - відмовити.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Постанова складена у повному обсязі 09.06.2016р.

Головуючий суддя Гром Л.М.

Судді: Бєлова Л.В.

Безименна Н.В.