Справа № 820/11287/15
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 р.Справа № 820/11287/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2016р. по справі № 820/11287/15

за позовом ОСОБА_1

до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління ДФС України в Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області (далі - відповідач), в якому просила суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.05.2015 року №6218-15 Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС України у Харківській області.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2016 року в задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2016 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також на доводи та обставини, викладені в апеляційній скарзі.

Представники сторін в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Згідно ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 засобами поштового звязку отримала податкове повідомлення-рішення від 28.05.2015 року №6218-15, яким нараховано податкове зобовязання за платежем земельний податок з фізичних осіб у розмірі 54050,23 грн.

Не погодившись із винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач користуючись своїм правом на оскарження податкового повідомлення-рішення подав скаргу до ГУ ДФС у Харківській області. За результатами розгляду скарги, податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга без задоволення та збільшено суму податкового зобов'язання, визначену в податковому повідомленні-рішенні від 28.05.2015 року №6218/15 у розмірі 269,37 грн.

Позивач, не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення відповідача прийняте та вчинене на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст. 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Статтею 270 Податкового кодексу визначено, що об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Згідно з п. 274.1 ст. 274 Податкового кодексу України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Відповідно до п. 286.1 ст. 286 Податкового кодексу України підставою нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. 287.5 ст. 287 Податкового кодексу України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

У статті 81 Земельного кодексу України зазначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

Статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, або за результатами аукціону.

Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом; право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою; право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.06.2015 року вбачається, що 25.05.2015 року на підставі рішення суду у справі №645/11218/14-ц, виданого 25.03.2015 року Фрунзенським районним судом м. Харкова прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 12.06.2015 року щодо обєкта нерухомого майна: нежитлові будівлі: літ. Г-1 площею 673,4 кв.м, літ. Д-1 площею 673,4 кв. м, літ. Б-1 площею 673,4 кв. м, літ. А- 1 площею 673,4 кв. м, літ. Л1-1 площею 121,1 кв. м, літ. Л2-1 площею 576,1 кв. м, літ. Е1-1 площею 392,2 кв.м, за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Лодзька, 7 (а.с.60).

Відповідно до рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.03.2015 року у справі №645/11218/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, за ОСОБА_1, 28.03.21956 року народження, (ІПН НОМЕР_1), визнано право власності на частку у праві спільної часткової власності у розмірі 1/2 на нежитлові будівлі літ. Г-1 площею 673,4 кв.м, літ. Д-1 площею 673,4 кв. м, літ. Б-1 площею 673,4 кв. м, літ. А- 1 площею 673,4 кв. м, літ. Л1-1 площею 121,1 кв. м, літ. Л2-1 площею 576,1 кв. м, літ. Е1-1 площею 392,2 кв.м, що розташовані за адресою: м. Харків вул. Лодзинська, 7, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 09 грудня 2011 року (а.с. 61-64).

Вказаним рішенням встановлено, що 09.12.2011 року помер ОСОБА_3, про що 10.12.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зроблено актовий запис №16146 та видано свідоцтво про смерть. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, зокрема, у вигляді частки у праві спільної часткової власності у розмірі 1/2 на нежитлові будівлі літ. Г-1 площею 673,4 кв. м, літ. Д-1 площею 673,4 кв. м, літ. Б-1 площею 673,4 кв. м, літ. А-1 площею 673,4 кв. м, літ. Л1-1 площею 121,1 кв. м, літ. Л2-1 площею 576,1 кв. м, літ. Е1-1 площею 392,2 кв. м, що розташовані за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Лодзька, 7. Спадкове майно належало померлому на підставі наступних правовстановлюючих документів. Так, на підставі договору купівлі-продажу від 04 листопада 1998 року за № 6900, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_3 набув частку у розмірі 1/2 у праві спільної власності на нежитлові будівлі літ. Г-1 площею 673,4 кв. м, літ. Д-1 площею 673,4 кв. м, літ. Б-1 площею 673,4 кв. м, літ. А-1 площею 673,4 кв. м, літ. В-1 площею 673,4 кв. м, літ. Е-1 площею 31,9 кв. м за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Лодзька, 7. На підтвердження реєстрації частки у праві власності на вказані нежитлові будівлі ДКП Харківським міським бюро технічної інвентаризації було видане реєстраційне посвідчення від 24 листопада 1998 року та здійснено запис в реєстрову книгу за реєстровим номером 2828. На підставі рішення Господарського суду Харківської області від 03 грудня 2007 року (справа № 38/358-07) ОСОБА_3 набув частку у розмірі 1/2 у праві спільної власності на нежитлові будівлі, літ. Л1-1 площею 121,1 кв. м, літ. Л2-1 площею 576,1 кв. м, літ. Е1-1 площею 392,2 кв. м за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Лодзька, 7.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова також встановлено, що нежитлова будівля літ. Е-1 та будівля літ. Е1-1 це насправді одна і та сама будівля, а не дві окремих, а також, що згідно даних 5 ХДНК після смерті ОСОБА_3, померлого 09.12.2011 року, із заявою про прийняття спадщини звернулась дружина померлого ОСОБА_1 і була заведена спадкова справа №831/2011 р. Нотаріусом 5 ХДНК 05.12.2013 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з невідповідністю даних, що містяться у правовстановлюючих документах та у реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Крім того, ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги згідно зі ст. 1261 Цивільного кодексу України прийняла спадщину, інші спадкоємці ОСОБА_3, а саме: син ОСОБА_2 та донька ОСОБА_5, відмовились від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1. Вважаючи себе єдиним спадкоємцем покійного чоловіка, ОСОБА_1 вступила в управління та володіння успадкованим майном одразу після відкриття спадщини.

Згідно положень до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

Згідно ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що право власності ОСОБА_1 на нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Лодзька, 7, не оспорювалось під час розгляду справи №645/11218/14-ц Фрунзенським районним судом м. Харкова, звернення до суду було обумовлено відмовою нотаріуса 5 ХДНК у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з невідповідністю даних щодо нерухомого майна.

Матеріали справи містять копію заяви від 17.02.2012 року за підписом ОСОБА_1 щодо зняття з обліку як платника земельного податку ОСОБА_3 у звязку зі смертю та заяви від 17.02.2012 року за підписом ОСОБА_1 щодо взяття на облік як платника земельного податку замість померлого ОСОБА_3, які прийняті контролюючим органом, про що свідчить відмітка ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова (а.с. 98; 99).

Також, як свідчать письмові докази, позивачем подавались до контролюючого органу податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2012 рік (а.с. 85-87), за 2013 рік (а.с. 100-102).

Так, згідно з податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2012 рік реєстраційний №1826 встановлено, що відображено земельну ділянку, яка підлягає оподаткуванню площею 0,7525 га, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Лодзинська, 7. Цільове призначення земельної ділянки згідно наданої податкової звітності є землі комерційного використання - складські приміщення. Податкове зобов'язання по земельному податку, яке задекларовано ФОП ОСОБА_1 за 2012 рік складає 43490,46 грн. Розрахунок земельного податку був здійснений згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Згідно до Податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2013 рік реєстраційний № НОМЕР_2 відображено земельну ділянку, яка підлягає оподаткуванню площею 0,7525 га, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Лодзинська, 7. Цільове призначення земельної ділянки згідно наданої податкової звітності є землі комерційного використання - складські приміщення. Податкове зобов'язання по земельному податку, яке задекларовано ФОП ОСОБА_1 за 2013 рік складає 43490,46 грн. Розрахунок земельного податку був здійснений згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Задекларована сума податку за 2012 рік та 2013 рік сплачена ОСОБА_1 у повному обсязі, про що свідчать наявні в матеріалах справи картки платника податку (а.с. 105-110).

Також, податкове зобов'язання з земельного податку за 2014 рік в розмірі 43274,81 грн ОСОБА_1 сплачено в повному обсязі в строки визначені законодавством.

Щодо податкового зобовязання з земельного податку за 2015 рік, колегія суддів зазначає, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки за 1 кв. м згідно розрахунку грошової оцінки земельної ділянки від 29.02.2008 №207 складає 473,64 грн. За 2015 рік з урахуванням коефіцієнтів індексації за 2008,2009 та 2014 роки сум земельного податку складає: 54307,93 грн. = 721,70 *7525*1%, де 727,70 грн.- вартість 1 кв.м. з урахуванням коефіцієнтів індексації за 2008,2009 та 2014 роки; за 2010, 2011, 2012 та 2013 коефіцієнт індексації дорівнює 1 %, (473,64*1,152*1,059*1,249), 7525 кв.м.- площа земельної ділянки.

В огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача обовязку зі сплати податкового зобовязання з земельного податку, визначеного спірним податковим повідомленням-рішенням.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2016р. по справі № 820/11287/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_6
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_7 ОСОБА_8

Повний текст ухвали виготовлений 03.06.2016 р.