Справа № 810/5366/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року м.Київ К/800/632/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області до Публічного акціонерного товариства «Техмашремонт» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року Управління Пенсійного фонду України в м.Білій Церкві Київської області звернулось з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства «Техмашремонт», в якому просило стягнути заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах згідно Списку№1 в загальному розмірі 20067,75 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на виникнення у відповідача заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, яка добровільно не відшкодована, що є підставою для стягнення боргу в судовому порядку.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

При винесенні рішення суди, з урахуванням ухвали Вищого адміністративного суду України від 23 червня 2015 року, виходили з того, що хоча гр.ОСОБА_2 і працював на підприємстві за професією, що передбачає право на пенсію на пільгових умовах за списком №1, однак витрати на виплату і доставку пенсії цьому пенсіонеру в сумі 494,64 грн. відшкодовані відповідачем в добровільному порядку, а решта пенсіонерів, питання про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій яким ставиться у позові, працювали на іншому підприємстві - «Білоцерківському комбінаті шин та ГАВ» (гумо-азбестових виробів), перейменованому у «Білоцерківське виробниче об'єднання шин та ГАВ» (гумово-азбестових виробів), яке у свою чергу перейменоване у «Білоцерківське виробниче об'єднання «Білоцерківшина», перетворене у Відкрите акціонерне товариство «Росава», правонаступником яких відповідач не являється, що свідчить про відсутність у останнього обов'язку відшкодовувати Пенсійному фонду України витрати на виплату та доставку пенсій таким пенсіонерам.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

У касаційній скарзі зазначає, що суди дійшли хибних висновків про відсутність у відповідача обов'язку відшкодовувати витрати на виплату та доставку пенсій, призначених громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_2

Публічне акціонерне товариство «Техмашремонт» у поданих запереченнях просить касаційну скаргу залишити без задоволення, судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Публічне акціонерне товариство «Техмашремонт» є юридичною особою, як платник внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області.

Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві, відповідно до розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, на підставі п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно з вимогами п.2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначило розмір витрат, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у зв'язку з виплатою та доставкою пенсій 15 громадянам, за серпень 2013 року у сумі 20067,75 грн., а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_2

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності Законом.

За правилами абз.4 п.п.1 п.2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до ПФУ плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком №1, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за списком №1, покриваються підприємствами та організаціями.

Отже, обов'язок з відшкодування повністю витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в частині пенсій призначених у порядку ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», покладений на підприємства.

Разом з цим, спір у даній справі фактично зводиться не до вирішення питання про обов'язок Товариства відшкодувати фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на підставі п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ), а до встановлення належного платника спірних відносин та з'ясування обставин наявності чи відсутності у Товариства (або підприємства, правонаступником якого є відповідач у справі) робочих місць зі шкідливими умовами праці, а також на яких саме підприємствах особи здобули пільговий стаж.

Порядок відшкодування підприємством витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах встановлено Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 (далі - Інструкція № 21-1).

Відповідно до п.6.2 Інструкції № 21-1 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій, на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи з урахуванням вимог абзацу третього підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Якщо пенсія на пільгових умовах призначена із взаємним зарахуванням періодів роботи, передбачених статтями 13, 14 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», які дали право на цю пільгову пенсію, то відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку цих пенсій здійснюється тими підприємствами, на яких цей стаж було вироблено у розмірах, передбачених пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат ПФУ вносять правонаступники (п.6.3 Інструкції).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що громадяни ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_17, ОСОБА_2 у різні часи працювали в цехах із шкідливими умовами праці на Білоцерківському комбінаті шин та ГАВ (гумово-азбестових виробів), перейменованому у Білоцерківське виробниче об'єднання шин та ГАВ (гумово-азбестових виробів) на підставі наказу Главнефтехімпрому УРСР від 12 листопада 1976 року №808, яке, у свою чергу, перейменоване у Білоцерківське виробниче об'єднання «Білоцерківшина» на підставі наказу Главнефтехімпрому УРСР від 31 грудня 1986 року №313, про що свідчать записи у трудових книжках цих працівників, які вчинені при прийнятті їх на роботу та у зв'язку із зміною умов праці.

Відповідно до Статуту Публічного акціонерного товариства «Техмашремонт» дане підприємство створено 25 квітня 2011 року внаслідок перейменування Відкритого акціонерного товариства «Техмашремонт», є правонаступником «Білоцерківського орендного ремонтного підприємства».

10 червня 1993 року Відкрите акціонерне товариство «Техмашремонт» зареєстроване виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради. При цьому Товариство засноване згідно з рішенням Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 04 червня 1993 року № 1-АТ шляхом перетворення (приватизації) «Білоцерківського орендного ремонтного підприємства», і, відповідно, є його правонаступником. «Білоцерківське орендне ремонтне підприємство» засноване на підставі рішення конференції трудового колективу виробничого об'єднання «Білоцерківшина», зареєстроване рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської Ради народних депутатів від 27 листопада 1990 року № 401. Згідно з даними статуту Білоцерківського орендного ремонтного підприємства та довідки від 04 листопада 2010 року №1194/ю/04-11, виданою відділом державної реєстрації Білоцерківської міської ради Київської області, «Білоцерківське орендне ремонтне підприємство» зареєстроване рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської Ради народних депутатів від 27 листопада 1990 року №401, підприємство не є правонаступником прав та обов'язків будь-якої юридичної особи. У той же час, орендне ремонтне підприємство в/о «Білоцерківшина», створене шляхом перейменування централізованого ремонтного виробництва (ЦРВ), запис про яке вчинено у трудових книжках пенсіонерів відділом кадрів Білоцерківського виробничого об'єднання «Білоцерківшина», утворено на підставі наказу генерального директора Білоцерківського виробничого об'єднання «Білоцерківшина» від 25 травня 1989 року № 699 «Про перехід ЦРВ на роботу на умовах оренди» (із змінами, внесеними наказом від 31 травня 1989 року № 714) в якості структурної одиниці «Білоцерківського виробничого об'єднання «Білоцерківшина»» в цілях запровадження госпрозрахунку, працює на умовах економічної самостійності.

Наказом по Білоцерківському виробничому об'єднанню «Білоцерківшина» від 24 серпня 1989 року № 1032 затверджено Статут орендного ремонтного підприємства об'єднання, відповідно до якого орендне ремонтне підприємство знаходиться у підпорядкуванні об'єднання і є його структурною одиницею.

За вказаними обставинами колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що запис у трудових книжках пенсіонерів від 10 червня 1993 року «Орендне ремонтне підприємство перетворено у Акціонерне товариство «Техмашремонт», підстава - розпорядження (рішення) виконавчого комітету Білоцерківської міської Ради народних депутатів від 10 червня 1993 року № 1-3-149», не має жодного юридичного значення, оскільки його вчинено неправомірно відділом кадрів Білоцерківського виробничого об'єднання «Білоцерківшина» по відношенню до іншої юридичної особи - відкритого акціонерного товариства «Техмашремонт», адже відділ кадрів «Білоцерківського виробничого об'єднання «Білоцерківшина» жодного відношення до публічного акціонерного товариства «Техмашремонт» не має, записи про прийняття перелічених у розрахунках пенсіонерів на роботу в «Білоцерківське орендне ремонтне підприємство» чи відкрите акціонерне товариство «Техмашремонт» у трудових книжках відсутні. Отже, жодного зв'язку з трудовою кар'єрою працівника зазначений запис не має.

Крім того, судами встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Техмашремонт» не має та ніколи не мало виробництв із шкідливими умовами праці. Проте, ПАТ «Техмашремонт» видавало довідки пенсіонерам на тій підставі, що в нього зберігались їх трудові книжки і з цього приводу постановлялись судові рішення, згідно з якими суд зобов'язував ПАТ «Техмашремонт» видати певним особам відповідні довідки про наявність у них пільгового стажу.

Разом з цим встановлено, що правонаступником «Білоцерківського виробничого об'єднання «Білоцерківшина» є відкрите акціонерне товариство «Росава», утворене відповідно до рішення Фонду державного майна України від 24 жовтня 1996 року №76-АТ, зареєстроване виконавчим комітетом Білоцерківської міської Ради народних депутатів Київської області від 19 липня 1999 року №117, що підтверджується копією статуту цієї юридичної особи.

Факти роботи вказаних у розрахунках пенсіонерів на підприємствах із шкідливими умовами праці, правонаступником яких є саме відкрите акціонерне товариство «Росава», а не публічне акціонерне товариство «Техмашремонт», встановлені також судовими рішеннями, які набрали законної сили, в інших справах у спорі між тими ж сторонами про той же предмет, але у зв'язку із стягненням з відповідача заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за інші періоди, а саме: постановою Київського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2014 року у справі №810/655/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2014 року; постановою Київського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2013 року у справі №810/4667/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року, які залишені без змін ухвалою Вищого адміністративного суду від 02 червня 2015 року; постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2014 року у справі №810/5375/13-а; постановою Київського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2014 року у справі №810/3856/14-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2014 року; постановою Київського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року у справі №810/4834/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року; постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року у справі №810/5838/14; постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року у справі №810/5929/13-а; постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року у справі №810/430/15.

Згідно ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

У даній справі відповідач визнав, що гр.ОСОБА_2 працював на його підприємстві за професією, що передбачає право на пенсію на пільгових умовах за списком № 1, тому визнав зобов'язання з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсії цьому пенсіонеру в сумі 494,64 грн. та надав докази сплати такої заборгованості у добровільному порядку.

Щодо вимог про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій решті пенсіонерам, які включені Пенсійним фондом України до розрахунку, судом встановлено, що усі вони працювали і здобули право на пенсію на пільгових умовах за списком № 1 на іншому підприємстві - «Білоцерківському комбінаті шин та ГАВ» (гумо-азбестових виробів), перейменованому у «Білоцерківське виробниче об'єднання шин та ГАВ» (гумово-азбестових виробів), яке у свою чергу перейменоване у «Білоцерківське виробниче об'єднання «Білоцерківшина», перетворене у відкрите акціонерне товариство «Росава», яке, в свою чергу, несе обов'язок щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16

У той же час, відповідач не є правонаступником вказаних підприємств, а тому колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність у відповідача обов'язку відшкодовувати Пенсійному фонду України витрати на виплату та доставку пенсій вказаним громадянам.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області відхилити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді