Справа № 808/8851/15
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/8851/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 квітня 2016 року

справа № 808/8851/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Трахт К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13 січня 2016 року у справі № 808/8851/15 за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна" до Головного Управління Державної казначейської служби України у Запорізької області, Запорізької митниці ДФС про визнання неправомірною бездіяльності та стягнення переплати ввізного мита, -

ВСТАНОВИЛА :

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Запорізька митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову про відмову в позові.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Після сплати митних платежів по вищезазначеній ВМД, позивач ПАТ “Дніпроспецсталь” звернувся до суду з адміністративним позовом до Запорізької митниці, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про визначення митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року у справі №808/3096/14 задоволено адміністративний позов ПАТ «Дніпроспецсталь», залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2015 року, постанова суду першої інстанції залишена без змін.

Листом від 31.07.2015 року №171/1-314 ПАТ “Дніпроспецсталь” звернулось до Запорізької митниці із заявою, в якій із посиланням на положення Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митого органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, просив повернути на розрахунковий рахунок підприємства надмірно сплачені до бюджету грошові кошти за МД №112030000/2013/024167 від 18.11.2013 року До вказаної заяви позивачем додано відповідні документи, згідно переліку наведеному у ній.

Однак, листом від 10.08.2015 року за №805/11/08-70-10 Запорізька митниця ДФС надала відповідь, в якій послалась на те, що вказана митна декларація оформлена без надання гарантійних зобов’язань, за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів, тому підстви для повернення надмірно сплачених платежів за нею відсутні.

Відмова Митниці у вчиненні дій щодо повернення надміру сплачених платежів стала підставою для звернення з позовом до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем вжито усіх заходів, які передбачені Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митним органом, затвердженого наказом ДМСУ від 20.07.2007 року №618, а тому митним органом допущено бездіяльність щодо повернення таких платежів. Вирішуючи питання щодо обрання належного способу захисту права позивача, суд погодився з тим способом захисту, який визначено позивачем, а саме – стягнення з бюджету надміру сплачених платежів, оскільки митне оформлення товару вже є завершеним. Тобто, будь-яких рішень в рамках даного митного оформлення Митницею не може бути прийнято.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що суми надміру сплачених платежів, по зазначеній позивачем митній декларації, складаються з суми ввізного мита.

Згідно митної декларації №112030000/2013/024167., за якою товар випущено у вільний обіг ,сума ввізного мита за методом визначення митної вартості товару.

Згідно із пп.17.1.10 п.17.1 ст.17 Податкового кодексу України, платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень Митного кодексу України 2012 року, повернення помилково або надміру сплачених до дня набрання чинності цим Кодексом сум митних платежів здійснюється у порядку, встановленому цим Кодексом та Податковим кодексом України.

Згідно ч.1 ст.301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексу України.

Відповідно до п.43.1 ст.43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Отже, вказаною нормою права встановлено заборону на повернення надміру сплачених платежів у випадку наявності у платника податкового боргу.

В матеріалах справи наявна довідка Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального Головного управління ДФС від 23.12.2015 року №2386/10/28-04-20-03-016 про відсутність у ПАТ “Дніпроспецсталь” станом на 23.12.2015 податкового боргу зі сплати податків, зборів, платежів, що контролюються СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС .

Таким чином, законодавчо визначеної заборони щодо повернення надміру сплачених сум грошового зобов’язання, у цій справі не встановлено.

За таких умов, відповідно до пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п’ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви повинен був підготувати висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові Державного казначейства України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідач у запереченнях на адміністративний позов, а так само і в апеляційній скарзі посилається на те, що митниця будь-якого рішення щодо визначення митної вартості за заявленим декларантом першим методом - визначення митної вартості за ціною угоди не приймало, а тому відсутні підстави для визнання обґрунтованими вимог позивача про стягнення суми надмірно сплачених митних платежів.

Проте, суд першої інстанції вірно зазначив, що митне оформлення товару вже є завершеним, а тому винесення митним органом в рамках вказаного митного оформлення будь-яких рішень вже є неможливим та законодавчо не врегульовано.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Отже, “ефективний засіб правого захисту” у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Розкриваючи критерій ефективності способу захисту порушеного права платника, Верховний Суд України у постанові від 16.09.2015р. у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Аскоп-Україна” до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів зазначив, що “спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення”.

З урахуванням викладеного задоволення лише позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Запорізької митниці ДФС щодо ненадання Управлінню висновку із зазначенням суми ввізного мита, яка підлягає відшкодуванню позивачеві з бюджету, не можна визнати достатнім та ефективним способом захисту порушеного права ПАТ “Дніпроспецсталь”.

З огляду на гарантоване статтею 55 Конституції України право особи захищати свої права будь-яким, незабороненим законодавством способом, з урахуванням наявності у чинному законодавстві механізму стягнення надміру сплачених коштів з державного бюджету на підставі судового рішення та вимог статті 13 Конвенції щодо ефективності правового захисту, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги у повному обсязі, визнавши протиправною бездіяльність митного органу та безпосередньо стягнувши з Державного бюджету України суму переплати ввізного мита на користь позивача.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з’ясовано обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у зв’язку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

Враховуючи, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 679,60 грн., сплату якого було відстрочено ухвалою суду від 04.03.2016 року до ухвалення судового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 13 січня 2016 року у справі № 808/8851/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили після її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов