Справа № 203/2074/16-а
Суддя: Маймур Ф. Ф.
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/2074/16-а
Провадження № 2-а/0203/76/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.05.2016 Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Маймур Ф.Ф.,

при секретарі Авраменко А.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці Державної Фіскальної служби України про заміну заходу адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

06 травня 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із вищевказаним позовом, в якому просив суд замінити захід адміністративного стягнення за постановою відповідача від 26 квітня 2016 року, якою позивача було визнано винним у вчиненні порушення митних правил за ст.470 ч.3 МК України із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень, а саме змінити вказану постанову, визнавши винним позивача у вчиненні порушення митних правил, однак звільнивши його від адміністративної відповідальності за ст.22 КУпАП, закривши провадження про справі, обмежившись усним зауваженням. Підставою для застосування норми ст.22 КУпАП позивач визначив неврахуванням відповідачем в порушення вимог ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення вчинення позивачем правопорушення вперше, визнання ним вини та каяття, вчинення правопорушення через необізнаність, відсутність власного доходу, перебування на утримання матері, наявність на утриманні матері позивача ще й малолітнього сина брата позивача, надмірний розмір штрафу, який ставить у скрутне матеріальне становище родину позивача.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, пославшись на його безпідставність та законність спірної постанови у справі про порушення митних правил.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 18 листопада 2015 року позивачем через митний пункт пропуску «Виступовичі ОСОБА_3» в зоні діяльності м/п «Північний» Житомирської митниці ДФС по каналу «зелений коридор» в митному режимі транзит на митну територію України було ввезено автомобіль «БМВ 525» р.н. AGM198, VIN №WBAHG71050GH57845, який зі сплином встановленого ст.95 МК України 10 денного строку так і не був вивезений за межі митної території України. За даним фактом 28 січня 2016 року відповідачем у відношенні позивача було складено протокол про порушення митних правил за №0008/110000014/16 за ст.470 ч.3 МК України, тобто порушено справу про порушення митних правил. (а.с.7)

26 квітня 2016 року за наслідками розгляду по суті вищевказаної справи про порушення митних правил першим заступником начальника Дніпропетровської митниці ДФС було винесено постанову №0008/110000014/16, якою позивача визнано винним в порушенні митних правил за ст.470 ч.3 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень. (а.с.5-6)

З наданих суду позивачем доказів встановлено, що позивач має малолітнього брата ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає із ним та матірю, навчається на юридичному факультеті на пятому курсі денного відділення на умовах контракту, а мати позивача за період з 01.07.2015 року по 01.01.2016 року отримала дохід в загальному розмірі 7960 гривень. (а.с.9-11)

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами МК України, КАС України, КупАП.

Так, відповідно до ст.ст.318, 321 МК України всі товари транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України, перебувають під митним контролем з моменту перетину митного кордону України і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.

За змістом ст.ст.90, 95 МК України транзит це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Граничний строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу 5 діб).

Згідно ст.470 ч.3 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу митного органу тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ст.ст.522, 523 МК України справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468-470, 474, 475, 477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів. Від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками.

Статтею 489 МК України встановлено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Нормою ст.460 МК України визначено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Положеннями ст.22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

За змістом ст.ст.487, 529, 530 МК України, ст.ст.2, 289 КУпАП, ст.18 КАС України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, шляхом поданням адміністративного позову.

Нормою ст.531 МК України визначено, що підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необєктивність або неповнота провадження у справі або необєктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Статтею 11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених положень законодавства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Правова позиція суду, покладена в основу такого рішення, ґрунтується на тому, що в якості підстави для задоволення позову позивач послався на невиконання відповідачем вимог ст.33 КУпАП, ст.489 МК України, а саме неврахування особи порушника (вчинення правопорушення вперше, визнання вини, каяття, вчинення правопорушення через необізнаність), його майнового стану при вирішення питання про накладення адміністративного стягнення (штрафу) та його розміру, незастосування положень ст.22 КУпАП. Однак, із такими твердженнями суд погодитись не може, виходячи з того, що зміст постанови відповідача від 26 квітня 2016 року по справі про порушення митних правил №0008/110000014/16 містить посилання на норму ст.33 КУпАП, а отже в суду немає підстав вважати, що відповідачем не було взято до уваги вказаних положень законодавства при накладенні адміністративного стягнення. Також, санкція ст.470 ч.3 МК України, за якою позивача було визнано винним, передбачає лише один вид адміністративного стягнення штраф і лише в одному його розмірі, який фактично і було призначено позивачу. Крім того, можливість застосування норми ст.22 КУпАП є правом, а не обовязком органу (посадової особи), що розглядає справу. До того ж, підставою для оцінки вчиненого адміністративного правопорушення/порушення митних правил як малозначного, і, як наслідок цього, застосування норми ст.22 КУпАП, є встановлення низки виняткових обставин вчиненого, зокрема, наявності у вчиненому діянні формальних ознак правопорушення поряд із відсутністю суспільної небезпеки вчиненого, незаподіянням і неможливістю заподіяння вчиненим діянням шкоди будь-чиїм (в тому числі державі) інтересам, правам тощо. Тобто повинні бути встановлені ті обставини, які особливо вирізняють незначущість вчиненого діяння серед аналогічних діянь, за які передбачається адміністративна відповідальність нормою ст.470 ч.3 МК України. Разом із тим, ані відповідачем в ході розгляду справи про порушення митних правил №0008/110000014/16, ані судом в ході розгляду даної адміністративної справи вищевказаних обставин не встановлено, дійсні обставини вчиненого позивачем діяння не є винятковими, а саме діяння не позбавлено суспільної небезпеки, не є незначущім і дрібним у наведеному вище розумінні малозначності діяння, навпаки, в повній мірі є саме тим діянням, відповідальність за яке передбачена ст.470 ч.3 МК України. Посилання ж позивача на характеристику своєї особи, майновий стан тощо фактично є тими обставинами, які згідно ст.33 КУпАП лише мають враховуватись при накладенні стягнення, і не є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за вчинене. Окрім того, відмовляючи у задоволенні позову, суд враховує неналежність способу захисту, обраного позивачем, оскільки за змістом ст.24 КУпАП, ст.461 МК України, усне зауваження, згадане у ст.22 КУпАП, не є різновидом адміністративного стягнення, а відтак заміна адміністративного штрафу на усне зауваження, якого того просив позивач, є неможливим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 90, 95, 318, 321, 380, 381, 460, 461, 470, 487, 522, 523, 529-531 МК України, ст.ст.2, 22, 33, 289 КУпАП, ст.ст.11, 18, 69-71, 79, 158-163, 171-2 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог до Дніпропетровської митниці Державної Фіскальної служби України про заміну заходу адміністративного стягнення відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.254 КАС України.

Постанову суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська до Адміністративного Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до Адміністративного Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на постанову суду, прийняту згідно зі ст.160 ч.3 КАС України та/або в порядку письмового провадження, може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ф.Ф. Маймур