Справа № 804/4748/15
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року м. Київ К/800/1458/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі :

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Стародуба О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Дніпропетровського обласного центру зайнятості про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування наказу відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом (з врахуванням уточнень) до Дніпропетровського обласного центру зайнятості про визнання неправомірною відмови Дніпропетровського обласного центру зайнятості у працевлаштуванні позивача дільничним лікарем-педіатром 08.01.2000р. та 09.08.2005р. з мотивів довготривалої перерви в роботі за спеціальністю і відсутності сертифіката лікаря-спеціаліста; визнання незаконним направлення на перепідготовку 15.03.2000р. з дільничного лікаря-педіатра на електрогазозварювальника; зобов'язання Дніпропетровського обласного центру зайнятості виплачувати довічно щомісячну грошову компенсацію в розмірі 1500,00грн., починаючи з 01.08.2000р., до пенсії, яку б позивач міг би заробити, якщо б дії відповідача були правомірними та законними; зобов'язання відповідача вжити дієві заходи щодо працевлаштування позивача; направити позивача на курси по підвищенню кваліфікації за спеціальністю "Педіатрія"; зобов'язання надати невідкладну до винесення рішення суду матеріальну допомогу в розмірі 5000,00грн. для лікування сучасними методами запущеної стадії цукрового діабету, ускладненого глухотою, втратою зору, ураження судин нижніх кінцівок, серця, нирок, передінфарктного стану; в терміновому порядку і по життєвим показникам до рішення суду забезпечити технічними засобами, які повинен мати хворий на цукровий діабет: глюкометром з трьома комплектами тест-смужок для вимірювання рівня цукру в крові, сучасним апаратом для вимірювання артеріального тиску, хорошим стетофанендоскопом та слуховим апаратом імпортного виробництва; зобов'язати виплачувати пожиттєву щомісячну компенсацію в розмірі 2500,00грн., починаючи з 01.08.2006р., до пенсії, яку б міг заробити позивач, у разі якщо б дії Дніпропетровського обласного центру були правомірні і законні; зобов'язання виплачувати пожиттєву щомісячну грошову компенсацію в розмірі 4000,00грн., починаючи з 01.08.2006р., в рахунок спричиненої шкоди здоров'ю, викликаною неправомірними діями Дніпропетровського обласного центру зайнятості; проводити щомісячну індексацію компенсаційних грошових виплат, в бік їх збільшення, у відповідності із ростом роздрібних цін, вартості товарів та послуг, рівнем інфляції та доларового еквіваленту; два рази на рік забезпечити позивача санаторно-курортним лікуванням з приводу цукрового діабету пожиттєво; вжити невідкладних заходів щодо працевлаштування позивача дільничним лікарем-педіатром; стягнути з Дніпропетровського обласного центру зайнятості 40000,00грн. на користь позивача в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди, що тягне за собою стійкий розлад здоров'я; визнати незаконними дії Дніпропетровського обласного центру зайнятості щодо відмови позивачу у працевлаштуванні на роботу дільничним лікарем-педіатром та поновленні кваліфікації дільничний лікар-педіатр І кваліфікаційної категорії в 2006 році та в 2005 році; визнання незаконним та скасування наказу №1065 від 13.04.2000р. Амур-Нижньодніпровського центру зайнятості м.Дніпропетровська про направлення позивача на навчання на період з 15.03.2000р. по 09.08.2000р. по спеціальності електрогазозварювальника; визнання незаконними та скасування направлень на роботу, виданих позивачу Амур-Нижньодніпровським районним центром зайнятості м.Дніпропетровська не по основній професії - дільничного лікаря-педіатра І кваліфікаційної категорії; зобов'язання Дніпропетровського обласного центру зайнятості видати позивачу направлення на роботу дільничним лікарем-педіатром 20 міської лікарні м.Дніпропетровська; зобов'язання Дніпропетровського обласного центру зайнятості вжити невідкладних заходів по відновленню кваліфікації позивача як дільничного лікаря-педіатра І кваліфікаційної категорії.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.08.2015р. в задоволенні позову відмовлено.

Вважаючи, що вказана постанова ухвалена судом з порушенням вимог законодавства та з неповним з'ясуванням обставин справи, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2015р. (з врахуванням ухвали від 30.12.2015р. про виправлення описки) постанову суду першої інстанції скасовано, а позов залишено без розгляду на підставі ст.100 КАС України в зв'язку з пропуском строку звернення до суду й невстановленням поважних причин для його поновлення.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просив їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено ч.2 ст.5 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

За змістом ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами; для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

За загальним правилом перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла та повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом та вже вказувалось в цій ухвалі, вважаючи, що діями Дніпропетровського обласного центру зайнятості, вчиненими 08.01.2000р., 15.03.2000р., 09.08.2005р., та наказом, виданим останнім 13.04.2000р. порушено його права, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом у даній справі. При цьому, позовна заява була подана ним лише в квітні 2015 року.

Разом з тим, в клопотанні про поновлення строку звернення до суду, ОСОБА_4 зазначав, що дізнався про порядок працевлаштування лікарів і необхідність проходження стажування лікарів, які тривалий час не працювали за фахом, лише 29.01.2015р.; крім того тривалий час хворів, в підтвердження чого надав документи медичних установ.

Однак, розглянувши вказане клопотання, суд апеляційної інстанції прийшов до правильного висновку, що наведена позивачем обставина (хвороба) не може вважатись причиною, яка протягом 15 років (з 2000 року і до 2015 року) позбавляла його можливості направити до суду адміністративний позов за допомогою засобів поштового зв'язку або подати його через уповноваженого представника (адвоката, іншого фахівця в галузі права); крім того, перший медичний документ датується 2005 роком, а інвалідність позивачу встановлена з 01.04.2015р.

Посилання ж позивача на те, що йому лише в січні 2015 року стало відомо про необхідність проходження стажування, атестації, підвищення кваліфікації для працевлаштування на роботу лікаря після тривалої перерви у роботі, також визнані судом неприйнятними, з огляду на те, що в матеріалах справи наявний лист головного лікаря Комунального закладу «Дніпропетровська міська дитяча лікарня №1» Дніпропетровської обласної ради №81 від 26.01.2015р., яким ОСОБА_4 відмовлено у поновленні на посаді лікаря-педіатра з підстав того, що він не працює лікарем з 06.08.1994р. і не підтвердив звання «лікар-спеціаліст» в порядку, встановленому наказом МОЗ України №359 від 19.12.1997р., яким, в свою чергу, скасовано інший наказ МОЗ України - №168 від 21.11.1991р. «Про подальше удосконалення атестації лікарів», до якого діяв наказ МОЗ СРСР від 17.12.1981р. №1280 "Про заходи щодо подальшого удосконалення атестації лікарів", й про наявність таких наказів і викладені в них вимоги, позивач, як лікар, не міг не знати.

Згідно зі ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала; позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Пунктом 9 частини 1 статті 155 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду, відсутність підстав для визнання причин пропуску ним цього строку поважними, а отже й про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За правилами ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, що призвело або могло призвести до прийняття неправильного рішення, а тому підстав для скасування ухваленого апеляційним судом судового рішення колегія суддів не вбачає.

Стосовно касаційної скарги на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.08.2015р., то касаційне провадження в цій частині підлягає закриттю як помилково відкрите, оскільки відповідно до ч.1 ст.211 КАС України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку, зокрема, судові рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, проте, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2015р. рішення суду першої інстанції було скасовано, а позов залишено без розгляду саме в зв'язку з пропуском ОСОБА_4 строку звернення до суду, тобто по суті в апеляційному порядку остання не переглядалась.

Керуючись ст.ст.210,211,220,222,223,224,230,231 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року - без змін.

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Дніпропетровського обласного центру зайнятості про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування наказу відшкодування моральної шкоди закрити.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та строки, передбачені главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Стародуб О.П.