Справа № 803/579/16
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року Справа № 803/579/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б..,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів Арендарчука О.Ю., Петрунів Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити дії та стягнення суми бюджетного відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4, позивач) звернулася в суд з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ, відповідач-1), Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області (далі - ГУ ДКСУ у Волинській області, відповідач-2) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24.03.2016 року №, зобов'язання Луцької ОДПІ надати ГУ ДКСУ у Волинській області висновок про відшкодування з Державного бюджету України на її користь 407382,00 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та стягнення з Державного бюджету України суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 407382,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Луцькою ОДПІ проведена документальна позапланова виїзна перевірка правомірності нарахування ФОП ОСОБА_4 сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок в банку за грудень 2015 року, що виникло за рахунок від'ємного значення ПДВ, що декларувалось в грудні 2015 року, за наслідками якої складено акт №907/13-04/НОМЕР_1 від 14.03.2016 року. В акті перевірки викладено висновки щодо порушень позивачем вимог Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у податковій декларації за грудень 2015 року на суму 407382,00 грн. На підставі даного акту Луцькою ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення від 24.03.2016 року №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 407382,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 203691,00 грн.

Позивач не погоджується із даним податковим повідомленням-рішенням та висновками, викладеними в акті перевірки, зокрема, вказує, що відповідач неправильно трактує норми податкового законодавства, пов'язані з придбанням, державною реєстрацією та використанням в господарській діяльності фізичної особи-підприємця транспортних засобів.

При цьому зазначає, що державна реєстрація придбаних транспортних засобів проводилася за позивачем як за фізичною особою, а не як суб'єктом господарювання, оскільки Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388, передбачена державна реєстрація транспортних засобів лише за фізичною або юридичною особою.

У зв'язку з наведеним просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.03.2016 року №, зобов'язати Луцьку ОДПІ надати ГУ ДКСУ у Волинській області висновок про відшкодування з Державного бюджету України на її користь 407382,00 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та стягнути з Державного бюджету України на її користь 407382,00 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в адміністративному позові, просив їх задовольнити повністю.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні та в наданих письмових запереченнях адміністративний позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що за результатами проведеної перевірки позивача встановлено заниження останньою податкових зобов'язань, зазначених у декларації з ПДВ за грудень 2015 року, на суму 407382,00 грн. внаслідок того, що позивачем не нараховано такі зобов'язання у зв'язку з придбанням автотранспортних засобів, а саме: сідельних тягачів (RENAULT PREMIYM 430.19T, DAF FT XF 105.410, RENAULT PREMIYM 430.19T) та напівпричепів тентових (SCHMITZ SCS 24L, KOGEL IT 24, KRONE SDP 27), які в подальшому були зареєстровані на фізичну особу ОСОБА_4

Зазначив, що до податкового кредиту фізичної особи-підприємця можливе включення сум податку на додану вартість по транспортним засобам, зареєстрованим лише на суб'єкта господарювання (а не на приватну особу) за умови використання їх в оподатковуваних операціях. Актом перевірки встановлено порушення позивачем підпункту «а» пункту 198.5 статті 198 ПК України, що призвело до заниження податкових зобов'язань, зазначених у декларації з ПДВ за грудень 2015 року, на суму 407382,00 грн. та завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2015 року на суму ПДВ 407382,00 грн.

За викладених обставин стверджує, що позивачу правомірно зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2015 року на суму 407382,00 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію - 203691,00 грн згідно податкового повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 24.03.2016 року №, тому просить відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог.

У поданих запереченнях відповідач-2 позовних вимог ФОП ОСОБА_4, не визнав. Представник відповідача-2 в судовому засіданні підтримала подані заперечення, суду пояснила, що відповідно до Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2011 року №39, та пунктів 12, 13 статті 200 ПК України орган державної податкової служби надає висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету, на підставі якого орган казначейства перераховує платникові податку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Висновки Луцької ОДПІ для повернення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 за грудень 2015 року до органів Державної казначейської служби України у Волинській області не надходили. Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення з врахуванням наступного.

Судом встановлено, що в період з 09.03.2016 року по 14.03.2016 року Луцькою ОДПІ проведена позапланова виїзна документальна перевірка правомірності нарахування фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за грудень 2015 року, що виникла за рахунок від'ємного значення ПДВ, що декларувалося у грудні 2015 року.

За результатами даної перевірки складено акт від 14.03.2016 року №907/13-04/НОМЕР_1, яким встановлено порушення позивачем підпункту «а» пункту 198.5 статті 198 ПК України, пунктів 200.1, 200.4 «б» статті 200 ПК України, в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку у податковій декларації за грудень 2015 року на суму 407382 грн. (а.с.7-16).

На підставі акту перевірки Луцькою ОДПІ 24.03.2016 року винесено податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2015 року на 407382,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 203691,00 грн. (а.с.17).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи, зокрема, з акту перевірки вбачається, що висновки податкового органу про завищення позивачем суми бюджетного відшкодування з ПДВ за грудень 2015 року на суму 407382,00 грн. ґрунтуються на тому, що у податковій звітності з ПДВ за вказаний період у податкових зобов'язаннях не відображено суму ПДВ 407382,00 грн. за наслідками операцій з придбання автотранспортних засобів, що зареєстровані на фізичну особу, а не на суб'єкта господарювання.

Так, судом встановлено, що до податкового кредиту декларації з ПДВ за грудень 2015 року позивачем включено суми ПДВ, сплачені при ввезенні транспортних засобів на митну територію України за наступними ВМД:

№205070000/2015/028839 від 18.12.2015 року, за якою імпортовано тягач сідельний б/в марки «DAF» (модель FT XF 105.41), 2008 року випуску, шасі НОМЕР_14, та сплачено ПДВ митним органам в сумі 58564,87 грн. (а.с.62);

№205070000/2015/028917 від 18.12.2015 року, за якою імпортовано напівпричіп тентовий штора 3-х осний б/в марки «SCHMITZ» (модель SCS 24/L-13), 2006 року випуску, шасі НОМЕР_15, та сплачено ПДВ митним органам в сумі 19653,08 грн. (а.с.64);

№205070000/2015/027577 від 10.12.2015 року, за якою імпортовано тягач сідельний б/в марки «RENAULT» (модель PREMIYM DXI1 1-430 EEV), 2011 року випуску, шасі НОМЕР_16, та сплачено ПДВ митним органам в сумі 132510,96грн. (а.с.66);

№205070000/2015/027616 від 10.12.2015 року, за якою імпортовано напівпричіп тентовий штора 3-х осний б/в марки «Krone» (модель SDP27), 2005 року випуску, шасі НОМЕР_17, та сплачено ПДВ митним органам в сумі 22116,49 грн. (а.с.68);

№205070000/2015/028835 від 18.12.2015 року, за якою імпортовано тягач сідельний б/в марки «RENAULT» (модель PREMIYM DXI1 1-430 EEV), 2011 року випуску, шасі НОМЕР_18, та сплачено ПДВ митним органам в сумі 134699,21грн. (а.с.70);

№205070000/2015/029047 від 21.12.2015 року, за якою імпортовано напівпричіп тентовий штора 3-х осний б/в марки «KOGEL» (модель SN 24), 2009 року випуску, шасі НОМЕР_19, та сплачено ПДВ митним органам в сумі 39837,71 грн. (а.с.72).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, факт сплати позивачем сум ПДВ при імпорті транспортних засобів підтверджується належними документами, а саме: ВМД, відтак відображення цих сум в складі податкового кредиту відповідного звітного періоду є правомірним.

Разом з тим, суд вважає безпідставними висновки Луцької ОДПІ про порушення ФОП ОСОБА_4 вимог підпункту «а» пункту 198.5 статті 198 ПК України, що призвело до заниження позивачем податкових зобов'язань за грудень 2015 року на суму ПДВ 407382,00 грн., з огляду на таке.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу).

Отже, визначальною ознакою для нарахування платником сум ПДВ у складі податкових зобов'язань є придбання товарів для їх використання в операціях, що не є об'єктом оподаткування.

Відповідач у акті перевірки зазначає, що в ході проведення перевірки ФОП ОСОБА_4 не надала документального підтвердження використання придбаних транспортних засобів в операціях, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість. Крім того, Луцька ОДПІ вказує на те, що використання приватним підприємцем в оподатковуваних операціях автотранспортного засобу можливе лише по транспортних засобах, зареєстрованих на суб'єкта господарювання, а не на приватну особу.

Однак, такі висновки податкового органу не відповідають встановленим в ході судового розгляду обставинам справи.

Так, актом перевірки підтверджено той факт, що фізична особа-підприємець ОСОБА_4 здійснює діяльність з надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом.

Як свідчать матеріали справи, позивачем проведено державну реєстрацію придбаних транспортних засобів в органах ДАІ, про що видані відповідні свідоцтва, зокрема:

на тягач сідельний «DAF» - серії НОМЕР_5 від 22.12.2015 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.63);

на напівпричіп тентовий штора 3-х осний «SCHMITZ» - серії НОМЕР_9 від 22.12.2015 року, реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с.65);

на тягач сідельний «RENAULT» - серії НОМЕР_12 від 11.12.2015 року, реєстраційний номер НОМЕР_4 (а.с.67);

на напівпричіп тентовий штора 3-х осний «Krone» - серії НОМЕР_10 від 12.12.2015 року, реєстраційний номер НОМЕР_6 (а.с.69);

на тягач сідельний «RENAULT» - серії НОМЕР_11 від 24.12.2015 року, реєстраційний номер НОМЕР_8 (а.с.71);

на напівпричіп тентовий штора 3-х осний «KOGEL» - серії НОМЕР_13 від 31.12.2015 року, реєстраційний номер НОМЕР_7 (а.с.73).

У вказаних свідоцтвах власником транспортних засобів є ОСОБА_4

Процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів здійснюється відповідно до вимог Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 року (з наступними змінами та доповненнями). Згідно із пунктом 6 цього Порядку транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС. Транспортні засоби, що належать фізичним особам-підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.

Отже, як вбачається зі змісту даної норми, транспортні засоби реєструються за їх власниками (фізичними чи юридичними особами), а реєстрація за фізичними особами-підприємцями не передбачена. Тому у свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів не може зазначатися як їх власник фізична особа-підприємець. При цьому відсутність можливості зареєструвати транспортний засіб за фізичною особою-підприємцем не позбавляє права такої особи використовувати автотранспортний засіб в межах господарської діяльності в операціях, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість.

Водночас, матеріалами справи, зокрема, наданими в судовому засіданні представником позивача копіями міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) від 25.01.2016 року, від 17.01.2016 року (а.с.74-75) та товарно-транспортною накладною від 30.01.2016 року (а.с.76) підтверджується, що придбані позивачем транспортні засоби використовуються у її господарській діяльності.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про відсутність порушень з боку позивача вимог підпункту «а» пункту 198.5 статті 198 ПК України.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню) регламентовано статтею 200 Податкового кодексу України.

Згідно з приписами вказаної статті сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (пункт 200.1).

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (пункт 200.2).

У відповідності до вимог пункту 200.4 статті 200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про безпідставність висновків Луцької ОДПІ щодо завищення ФОП ОСОБА_4 суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у податковій декларації за грудень 2015 року на суму ПДВ 407382,00 грн., а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення Луцької ОДПІ слід визнати протиправним та скасувати, а позов в цій частині задовольнити.

Водночас суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 в частині зобов'язання Луцької ОДПІ надати ГУ ДКСУ у Волинській області висновок про відшкодування з Державного бюджету України на її користь 407382,00 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та стягнення з Державного бюджету України суми бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 407382,00 грн. з огляду на таке.

Пунктом 200.14 статті 200 ПК України передбачено, що якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування у звітному (податковому) періоді, та зараховує таку суму заниження до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Разом з тим, пунктом 200.15 статті 200 ПК України визначено, що у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Отже, згідно вимог ПК України відповідний висновок до органу казначейства повинен бути поданий податковим органом протягом п'яти робочих днів після закінчення процедури судового оскарження податкового повідомлення-рішення про зменшення платнику податків суми бюджетного відшкодування.

Разом з тим, у постанові від 20.04.2016 року у справі №21-452а16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» до державної податкової інспекції у Дніпровському районі м.Києва Головного управління Міндоходів у м.Києві (правонаступником якої є державна податкова інспекція у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м.Києві), Головного управління Державної казначейської служби України в м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, стягнення коштів Верховний Суд України, залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції в частині скасування податкового повідомлення-рішення про зменшення товариству суми бюджетного відшкодування, одночасно дійшов висновку про те, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення виникала б не необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення. Відтак Верховний Суд України у вказаному рішенні постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2015 року в частині стягнення з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» бюджетної заборгованості з ПДВ у розмірі 615 631 грн 7 коп. змінив, зобов'язавши державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м.Києві скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню товариству з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна».

Відповідно до частини першої статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Однак у справі, що розглядається, суд вважає за необхідне у порядку абзацу другого частини першої цієї ж статті КАС України відступити від викладеної правової позиції Верховного Суду України з наступних мотивів.

Так, згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною першою статті 6 КАС України надається право кожній особі на звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому цим Кодексом, якщо особа вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Аналізуючи наведені норми чинного законодавства України, слід дійти висновку, що судовому захисту в порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи з боку суб'єкта владних повноважень. Відтак, в разі прийняття рішення про задоволення позовних вимог особи суд повинен констатувати факт порушення її прав з боку суб'єкта владних повноважень.

На думку суду, в розглядуваному випадку право ФОП ОСОБА_4 на повернення суми бюджетного відшкодування з боку Луцької ОДПІ не порушене, оскільки, як зазначалось вище, в силу приписів пункту 200.15 статті 200 ПК України обов'язок у податкового органу подати до органу казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, виникне після закінчення процедури судового оскарження протягом п'яти робочих днів за днем отримання відповідного рішення. При цьому суд не має правових підстав констатувати, що вказаний обов'язок податковим органом дотриманий не буде.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги ФОП ОСОБА_4 щодо повернення суми бюджетного відшкодування в розмірі 407382,00 грн. є передчасними та такими, що не підлягають до задоволення, у зв'язку з відсутністю порушень з боку Луцької ОДПІ вимог ПК України.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою статті 94 цього ж Кодексу визначено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відтак, оскільки адміністративний позов задоволено частково, тому на користь позивача слід присудити понесені нею витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Луцької ОДПІ від 24.03.2016 року № в сумі 6110,73 грн., що сплачена згідно платіжного доручення №4674 від 20.04.016 рок (а.с.2).

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 24 березня 2016 року №.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області судовий збір в сумі 6110,73 грн. (шість тисяч сто десять грн. 73 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій

Постанова в повному обсязі складена 07 червня 2016 року.