Справа № 206/556/13-а (2а/206/15/13)
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року м. Київ К/800/51563/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Олексієнка М.М., Рецебуринського Ю.Й., -

розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпропетровську ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року, -

встановив:

У грудні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпропетровську ради про визнання протиправною бездіяльності і зобов'язання призначити та виплатити допомогу при народженні дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 19 лютого 2013 року визнано причину пропуску строку звернення до суду поважною та поновлено його. Позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпропетровську ради щодо непризначення позивачеві за його зверненням одноразової допомоги при народженні дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зобов'язано відповідача призначити та виплатити ОСОБА_4 одноразову допомогу при народженні дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року постанову Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 19 лютого 2013 року скасовано, прийнято нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року та залишити в силі постанову Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 19 лютого 2013 року.

Управлінням праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпропетровську ради подано письмове заперечення на зазначену касаційну скаргу, відповідач просить таку залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.

Суди встановили, що 11 січня 2010 року ОСОБА_4 вперше звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпропетровську ради із заявою про призначення державної допомоги при народженні дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпропетровську ради листом від 25 січня 2010 року № 205 повідомило позивача, що призначити допомогу при народженні дітей управління немає законних підстав, оскільки відповідно до статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-ХII (далі - Закон № 2811-ХII) допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

ОСОБА_4 у свою чергу зазначив, що перешкодою для звернення до Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпропетровську ради за призначенням допомоги при народженні дітей стала відсутність протягом дванадцяти місяців з дня народження дітей свідоцтв про їх народження, які неможливо було оформити у зв'язку з тим, що він протягом двох років постійно знаходився в місті Сімферополі Автономної Республіки Крим.

Діти позивача - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, були зареєстровані Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції лише 21 жовтня 2009 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач та його діти мають гарантоване державою право на отримання допомоги при народженні дітей.

Не оспорюючи наявність певних державних гарантій забезпечення соціального захисту громадян України в сім'ях, яких виховуються та проживають неповнолітні діти, апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції та відмову в задоволенні позовних вимог, вказавши на те, що законом встановлений певний порядок одержання та оформлення допомоги при народженні дітей, який повинен додержуватися як одержувач допомоги, так і орган, який її надає.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок і умови надання державної допомоги, в тому числі, при народженні дитини врегульовані Законом № 2811-ХІІ та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок).

У частині 1 статті 10 Закону № 2811-ХІІ визначено, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну).

Згідно частин 1, 2 статті 11 Закону № 2811-ХII допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Опікунам зазначена допомога призначається на підставі рішення про встановлення опіки. У разі народження (встановлення опіки) двох і більше дітей допомога надається на кожну дитину.

Приписами частини 3 статті 11 Закону № 2811-ХII встановлено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Вказане положення щодо строку звернення зацікавленої особи до відповідного органу для отримання державної допомоги також дублюється у пункті 12 Порядку - допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

З врахуванням зазначеного, даний строк є визначальним для можливості отримання позивачем допомоги при народженні дітей.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 народилися ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а звернення за призначенням допомоги при народженні дітей їх батько ОСОБА_4 подав до Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпропетровську ради аж 11 січня 2010 року, при цьому протягом 2008-2009 років ні позивач, ні мати дітей заяв про призначення допомоги при народженні дітей до

відповідача не подавали, що вказує на невчинення необхідних дій по реалізації права на отримання державної допомоги при народженні дітей.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, встановлений дванадцятимісячний строк для звернення до відповідного управління праці та соціального захисту населення за призначенням допомоги при народженні дітей, який відраховується саме від дня народження дітей, позивачем був пропущений.

Виходячи з викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що Законом № 2811-ХII та Порядком, які регулюють спірні правовідносини, визначено обов'язкову умову призначення допомоги при народженні дитини, а саме звернення за її призначенням не пізніше ніж через дванадцять місяців з дня народження дитини, і не передбачено можливості поновлення строку звернення за призначенням допомоги при народженні дитини у випадку пропуску такого з будь-яких причин, а тому апеляційний суд вірно вказав на законність оспорюваних дій Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпропетровську ради, оскільки відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що постанова Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 25 лютого 2010 року по справі № 2-а-110/10, якою скасовано постанову по адміністративній справі № 1044 від 4 листопада 2009 року, за якою ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 2121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (несвоєчасна без поважної причини реєстрація батьками народження дитини в державних органах реєстрації актів цивільного стану) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 гривень, не може бути підставою для задоволення позовних вимог у даній справі.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи та висновків апеляційного суду.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпропетровську ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.