Справа № 816/706/16
Суддя: Ф.Ф. Соколенко
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/706/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Соколенка Ф.Ф.,

за участю:

секретаря судового засідання - Шулик Н.І.,

представників позивача - Тімакіної Л.В., Матрьоніна Є.О.,

представника відповідача - Гаспаряна С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Миргородська" до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

13 травня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Миргородська" (надалі - позивач, ТОВ АФ "Миргородська") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - відповідач, Миргородська ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.12.2015 №, яким ТОВ АФ "Миргородська" збільшено суму грошового зобов"язання з податку на прибуток за основним платежем в розмірі 94 342 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 47 171 грн. та від 14.03.2016 №0 в частині збільшення ТОВ АФ "Миргородська" суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 1 525 581 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 762 790,50 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилались на незгоду із висновками планової виїзної перевірки позивача, що набрала форму акту від 16.11.2015 № 1078/16-20-22-01-11/36805165/54, зазначали, що підприємством не було допущено порушень податкового законодавства, зафіксованих вищевказаним актом. Вказували на правомірність нарахування податку на додану вартість з врахуванням тієї обставини, що позивач не є сільськогосподарським підприємством - виробником та основною діяльністю позивача у 2013-2014 роках було надання послуг спільній діяльності, тобто особі яка не має статусу юридичної особи, що складає 40 %, а тому у перевіряємий період не виконало обсяги вимог визначені ст. 209 ПК України, за якою підприємство може бути віднесено до сільгоспвиробника в розумінні Податкового кодексу України. Пояснювали, що всі понесені ними витрати пов'язані із їх господарською діяльністю, а тому правомірно включено ними до складу витрат відповідного податкового періоду.

Представники позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на висновки акту перевірки.

Заслухавши представників позивача та відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Миргородська" () є юридичною особою, зареєстрованою 13.11.2009 запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців за № 1 000383, перебуває на податковому обліку в Миргородській ОДПІ з 13.04.2009, у періоді, що перевірявся, було платником податку на додану вартість, податку на прибуток.

В період з 29.09.2015 по 09.11.2015 (з урахуванням терміну продовження з 27.10.2015 на 10 робочих днів) посадовими особами Миргородської ОДПІ на підставі направлень від 29.09.2015 №158, №157, №155, №156, від 21.08.2015 №165 та відповідно до плану-графіка проведення планових перевірок суб'єктів господарювання, наказу Миргородської ОДПІ від 14.09.2015 № 84, наказу на продовження Миргородської ОДПІ від 22.10.2015 №135 проведено планову виїзну перевірку ТОВ АФ "Миргородська" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 30.06.2015, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.06.2015та з питань правильності нарахування та сплати ЄСВ за період з 01.01.2011 по 30.06.2015.

Перевіркою встановлено, що протягом 2013 та 2014 років підприємство реалізовувало пшеницю, кукурудзу та овес згідно договорів, укладених з: ТОВ "Зерно-Агротрейд" за договором купівлі-продажу від 03.12.2012 №73А/1212 та ТОВ "Торгова группа - Альянс" за договором купівлі-продажу №98/1512/14 від 15.12.2014.

Всього внаслідок проведення господарських операцій з ТОВ "Зерно-Агротрейд" підприємством занижено податкове зобов'язання при постави сільськогосподарської продукції, всього на 1470970 грн., в т.ч. за грудень 2013 року на 27086грн., за серпень 2014 року на 76531 грн., за вересень 2014 року на 125219 грн., за жовтень 2014 року на 293443 грн, за листопад 2014 року на 948691 грн.

Відповідно до податкової накладної від 15.12.2014 №1 на суму 178512 грн. за договором купівлі-продажу №98/1512/14 від 15.12.2014, укладеним позивачем з ТОВ "Торгова группа - Альянс", реалізація вівса проводилась без нарахування ПДВ.

У зв'язку з цим встановлено заниження податкового зобов'язання при поставці сільськогосподарської продукції за грудень 2014 року на 35702 грн.

В червні 2014 року проведено реалізацію кукурудзи кінцевому споживачу по видатковій накладні № 66 від 19.06.2014 року в кількості 49760 кг по ціні 1,90 грн. на загальну суму без ПДВ 94544 грн (податкова накладна не виписувалася). Оплата проведена готівковими коштами, прибутковий касовий ордер № 154 від 19.06.2014 року на суму 94544,00 грн. Дана сума реалізації відображена платником в уточнюючі декларації по ПДВ за червень 2014 року (подана 08.08.2014 №) в ряд. 5 "Операції, які звільнені від оподаткування (стаття 197 розділу V Кодексу, підрозділ 2 розділу XX Кодексу, міжнародні договорі (угоди))", чим занижено податкове зобов'язання за червень 2014 року на 18908,80 грн.

Сільськогосподарська продукція, яка реалізовувалась без ПДВ відображалась платником в реєстрах отриманих та виданих податкових накладних в графі звільнені від оподаткування.

Протягом перевіреного періоду 2013-2014 роки ТОВ АФ "Миргородська" здійснювало реалізацію власно вирощеної сільськогосподарської продукції та надавало послуги по обробітку землі власною сільськогосподарською технікою, а тому на думку контролюючого органу позивач є сільськогосподарським підприємством, яке займається виробництвом сільськогосподарської продукції і навіть за відсутності статусу суб'єкта спеціального режиму оподаткування є сільськогосподарським товаровиробником.

Крім того, в ході проведення перевірки встановлено завищення ТОВ АФ "Миргородська" інших витрат за 2014 рік. Так, на порушення пп.138.10.4 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України платник безпідставні декларує по р.06.4 "інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати" в сумі 926653грн. за рахунок включення витрат по рядку 06.4.15 "суми нарахованих податків та зборів, установлених Податковім кодексом України, а також інших обов'язкових платежів, встановлених законодавчими актами" в сумі 547594 грн. Платником задекларовано податки: екологічний податок в сумі 23328 грн. та податок за першу реєстрацію транспортного засобу відповідно 143 грн. Всього нараховано податків - 23740 грн. Таким чином підприємство зайво включило до складу інших витрат за 2014 рік по графі 06.4.15 (суми нарахованих податків та зборів, установлених Податковим кодексом України, а також інших обов'язкових платежів, встановлених законодавчими актами) 524123 грн.

Платником в ході проведення даної перевірки не надано документів, що підтверджують правомірність включення в рядок 06.4.15 "суми нарахованих податків та зборів, установлених Податковим кодексом України, а також інших обов'язкових платежів, встановлених законодавчими актами" витрат в розмірі 524123 грн., тобто які дають право включення до витрат відповідно до абзацу п.п.139.1.6 п. 139.1 ст.139 ПКУ

Таким чином, перевіряючі дійшли висновку, що підприємством порушено п.15 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України та платником занижено суму ПДВ на 1525581 грн. та завищення р.06 "інші витрати" декларації з податку на додану вартість за 2014 всього на 524123 грн. та, як наслідок р.04 "Витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування" декларації з податку на прибуток за 2014 рік всього на 524123грн.

За результатами проведеної перевірки складений акт від 16.11.2015 № 1078/16-20-22-01-11/36805165/54, яким зафіксовані порушення:

- ст.138, п. 138.10, пп 138.10.4 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток за 2014 рік на 94342,0 грн.

- п. 15 розділу XX Перехідних положень, п. 187.1, ст.187, п. 198.1. 198.2, 198.6 ст.198, ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього на 1534092 грн., в тому числі за в т.ч. за липень 2013 року на 478 грн, за грудень 2013 року на 29362 грн., за червень 2014 року на 18909 грн., за серпень 2014 року на 76205 грн., за вересень 2014 року на 125220 грн., за жовтень 2014 року на 293586 грн, за листопад 2014 року на 953631 грн., за грудень 2014 року на 35702 грн., за лютий 2015 року на 999,00 грн.

На підставі акту Миргородською ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення податкове повідомлення-рішення від 09.12.2015:

- № про сплату грошового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 2301138,00 грн., в т.ч. основний платіж 1534092 грн. та штрафна (фінансова) санкція 767046,00 грн.,

- № про сплату грошового зобов'язання з податку на прибуток в розмірі 141513,0 грн., в т.ч. основний платіж 94342 грн. та штрафна (фінансова) санкція 47171,0 грн.

Не погодившись з встановленими порушеннями ТОВ "Агрофірма "Миргородська" подано скаргу до ГУ ДФС у Полтавській області, за результатами розгляду якої рішенням від 16.02.2016 №610/10/16-31-10-04-11 скасовано податкове повідомлення-рішення Миргородської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області від 09.12.2015 № в частині визначеного грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 10551 грн., в т.ч. основний платіж 7034 грн. та штрафна (фінансова) санкція 3517 грн., та залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 09.12.2015р. №, а скаргу ТОВ АФ "Миргородська" - без задоволення.

У зв'язку із тим, що встановлено посилання платника на встановлені ним розбіжності при співставленні даних підприємства та даних акту перевірки, відповідачем проведено позапланову документальну перевірку ТОВ Агрофірма "Миргородська" з питань оскарження.

За результатами проведеної позапланової перевірки складено акт від 12.02.2016 №148/16-20-22-01-11/36805165/7, яким встановлено порушення позивачем ст.138, п.138.10, пп.138.10.4 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток за 2014 рік на 94342,0 грн.; п.15 розділу XX Перехідних положень, п. 187.1 ст.187, п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198, ст.1 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього на 1526059 грн.

У зв'язку із встановленням в ході перевірки порушень вимог податкового законодавства, Миргородською ОДПІ було винесено податкове повідомлення-рішення від 14.03.2016 №0, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 1 527 058 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 763 529 грн.

Із даними рішеннями від 09.12.2015 № та від 14.03.2016 №0 в частині донарахованого ТОВ АФ "Миргородська" грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 1 525 581 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 762 790,50 грн., позивач не погодився та оскаржив податкові повідомлення - рішення до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному податковому повідомленню - рішенню від 14.03.2016 №0 в частині донарахованого ТОВ АФ "Миргородська" грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 1 525 581 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 762 790,50 грн., суд виходить із наступного.

Як вбачається з акту перевірки від 16.11.2015 № 1078/16-20-22-01-11/36805165/54 підставою для донарахування ТОВ АФ "Миргородська" суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість слугував висновок податкового органу, що підприємство є сільськогосподарським підприємством - виробником у розумінні пп. 14.1.235 п. 14.1.235 ст. 14 ПКУ, а тому неправомірно застосував пільгу, передбачену п. 15 підр.2 розділу ХХ Перехідних положень Податкового Кодексу України, до операцій з купівлі-продажу зернових культур по взаємовідносинам з ТОВ "Зерно-Агротрейд" та ТОВ "Торгова група - Альянс".

На підтвердження правомірності своїх дій позивач посилається на п. 15 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно якої тимчасово до 01 січня 2017 року від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання на митній території України зернових культур товарних позицій 1001 - 1008 згідно УКТЗЕД та технічних культур товарних позицій 1205 і 1206 згідно з УКТЗЕД, крім першого постачання таких зернових та технічних культур сільськогосподарськими підприємствами - виробниками та підприємствами, які безпосередньо придбали такі зернові та технічні культури у сільськогосподарських підприємств - виробників, а також крім постачання таких зернових та технічних культур Аграрним фондом у разі їх придбання з податком на додану вартість.

Позивач вважає помилковим висновок відповідача про те, що позивач є сільськогосподарським підприємством - виробником, оскільки вказане визначення поширюється на їх думку виключно на главу 2 розділу ХІV ПКУ "Фіксований сільськогосподарський податок"". Однак, підприємство не є платником фіксованого сільськогосподарського податку, а перебуває на загальній системі оподаткування.

На переконання представника позивача, підприємство також не відповідає критеріям пункту 209.6 ст. 209 Податкового кодексу України, який визначає хто вважається сільськогосподарським товаровиробником, оскільки питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг, вироблених позивачем становить менше як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів.

Крім того, зазначає, що основною діяльністю позивача у 2013-2014 роках було надання послуг особі, яка зареєстрована як спільна діяльність, тобто особі яка не має статусу юридичної особи, згідно договорів:

- №21/0104 від 01.04.2010, укладеного між позивачем та ТОВ фірма "Астарта-Київ", відповідальний за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору "Про спільний обробіток земельної ділянки" від 15.02.2010 №5/0210/39 з ДП "СГП ім. Іваненка";

- №25/1704/12 від 17.04.2012, укладеного між позивачем та ТОВ фірма "Астарта-Київ", відповідальний за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору "Про спільний обробіток земельної ділянки" від 11.11.2011 №5/1111/15 з ДП "Конярство України".

Згідно з підпунктом 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 2 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

В силу вимог пункту 209.6 статті 209 Податкового кодексу України сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих основних фондах, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.

За вимогами пункту 209.7 статті 209 Податкового кодексу України сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у товарних групах 1 - 24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються) безпосередньо платником податку-суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником та послуги, які отримані в результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до пункту 209.17 цієї статті поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються), а послуги надаються, безпосередньо платником податку - суб'єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів/послуг у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником.

До сільськогосподарської продукції (товарів) для цілей визначення платника фіксованого сільськогосподарського податку за правилами глави 2 озділу XIV Податкового кодексу України, відповідно підпункту 14.1.234 пункту 14.1 статті 14цього Кодексу, віднесені продукти обробки та переробки зазначених вище товарів (продукції), якщо вони були придбані або вироблені на власних або орендованих потужностях (площах) для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.

Відповідно до ст.209 п.209.15 ПК України під виробничими факторами, за рахунок яких сформовано податковий кредит для цілей цієї статті слід розуміти: а) товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції. У разі якщо товари/послуги, основні фонди, виготовлені та/або придбані, використовуються сільськогосподарським підприємством частково для виготовлення сільськогосподарських товарів (послуг), а частково для інших товарів/послуг, то сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту розподіляється виходячи з питомої ваги вартості сільськогосподарських товарів/послуг у загальній вартості усіх товарів/послуг, поставлених за 12 попередніх послідовних звітних (податкових) періодів; б) послуги, супутні постачанню сільськогосподарського товару, який вирощується, відгодовується, виловлюється або збирається (заготовлюється) безпосередньо платником податку: сіяння та саджання рослин, збирання врожаю, його брикетування чи складування, проведення інших польових робіт, включаючи внесення добрив та засобів захисту рослин; пакування та підготовка до продажу, у тому числі сушіння, очищення, розмелювання, дезінфекція та силосування сільськогосподарської продукції (01.41.0 КВЕД); зберігання сільськогосподарської продукції; вирощування, розведення, відгодівля та забій свійських сільськогосподарських тварин, застосування засобів захисту тварин, проведення протиепізоотичних заходів; отримання послуг з використання сільськогосподарської техніки, крім отримання її у фінансову оренду (лізинг); отримання послуг, супутніх веденню сільськогосподарської діяльності, а саме з питань оподаткування, бухгалтерської звітності та обліку, організації внутрішнього виробничого управління (74.14.0 КВЕД); знищення бур'яну та шкідливих комах, оброблення посівів і сільськогосподарських площ засобами захисту рослин, а також використання засобів захисту тварин; експлуатація меліоративних зрошувальних та осушувальних систем для посівних площ і сільськогосподарських угідь; розділ м'яса для товарної кондиції.

Згідно з пп. 14.1.234 Податкового кодексу України сільськогосподарська продукція (сільськогосподарські товари) для цілей гл. 2 розд. XIV цього Кодексу - продукція/товари, що підпадають під визначення груп 1 - 24 УКТ ЗЕД, якщо при цьому такі товари (продукція) вирощуються, відгодовуються, виловлюються, збираються, виготовляються, виробляються, переробляються безпосередньо виробником цих товарів (продукції), а також продукти обробки та переробки цих товарів (продукції), якщо вони були придбані або вироблені на власних або орендованих потужностях (площах) для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.

Водночас, Податковий кодекс України не роз'яснює, що розуміється під "безпосереднім виробництвом" або "власним виробництвом" сільськогосподарської продукції, тому зміст цих понять в силу п. 5.3 Податкового кодексу України має визначатись відповідно до інших законодавчих актів. Так, під виробництвом загалом чинне законодавство України розуміє економічну діяльність, результатом якої є продукція. При цьому передбачено, що це поняття використовують для позначення всіх видів економічної діяльності (в тому числі і сільського господарства) (розд. 4 Національного класифікатора України "Класифікація видів економічної діяльності ДК 009:2010").

Стаття 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" від 18.01.2001 № 2238-III визначає сільськогосподарське виробництво як вид господарської діяльності з виробництва продукції, яка пов'язана з біологічними процесами її вирощування, призначеної для споживання в сирому і переробленому вигляді та для використання на нехарчові цілі.

Згідно з Методикою розрахунку рівня рентабельності сільськогосподарської діяльності сільськогосподарських підприємств, затвердженою наказом Держкомстату від 14.02.2011 р. № 33, сільськогосподарським виробництвом є діяльність, що включає всі стадії технологічного процесу, пов'язаного з вирощуванням сільськогосподарських культур і тварин та отриманням внаслідок цього продукції сільського господарства.

Враховуючи вищезазначене, сільськогосподарське виробництво має місце лише тоді, коли наслідком такого процесу є готова сільськогосподарська продукція, яка Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 30 "Біологічні активи", затвердженим наказом Мінфіну від 18.11.2005 № 790, визначається як актив, одержаний в результаті відокремлення від біологічного активу, призначений для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.

Із пояснень представника позивача судом встановлено, що ТОВ АФ "Миргородська" придбало у ТОВ Фірма "Астарта Київ" зернові культури для здійснення посівів, самостійно виконало окремі стадії біологічного процесу вирощування сільгосппродукції, внаслідок чого отримало та зібрало в 2013-2014 роках дозрілий врожай такої продукції.

Протягом перевіряємого періоду відповідно до договору купівлі - продажу від 03.12.2012 №73А/1212, укладеного із ТОВ "Зерно-Агротрейд" (покупець), позивачем проведено реалізацію останньому зерна пшениці та кукурудзи без ПДВ на загальну суму 1470970 грн., в т.ч. за грудень 2013 року на 27086грн., за серпень 2014 року на 76531 грн., за вересень 2014 року на 125219 грн., за жовтень 2014 року на 293443 грн, за листопад 2014 року на 948691 грн. (а.с. 200-252 т. 1, а.с. 1-244 т. 2).

У грудні 2014 року відповідно до договору купівлі-продажу №98/1512/14 від 15.12.2014, укладеного з ТОВ "Торгова група - Альянс" (покупець) позивачем проведено реалізацію останньому зерна пшениці та кукурудзи без ПДВ на загальну суму 1470970 грн. (а.с. 195-199 т. 1).

Крім того, перевіркою встановлено, що у червні 2014 року позивачем проведено реалізацію кукурудзи кінцевому споживачу по видатковій накладні № 66 від 19.06.2014 року в кількості 49760 кг по ціні 1,90 грн. на загальну суму без ПДВ 94544 грн (податкова накладна не виписувалася). Оплата проведена готівковими коштами, прибутковий касовий ордер № 154 від 19.06.2014 року на суму 94544,00 грн. Дана сума реалізації відображена платником в уточнюючі декларації по ПДВ за червень 2014 року (подана 08.08.2014 №) в ряд. 5 "Операції, які звільнені від оподаткування (стаття 197 розділу V Кодексу, підрозділ 2 розділу XX Кодексу, міжнародні договорі (угоди))", чим занижено податкове зобов'язання за червень 2014 року на 18908,80 грн.

За висновками перевірки підприємством не було нараховано податок на додану вартість в сумі 1 525 581,00 грн.

Враховуючи наведені вимоги закону реалізовані позивачем зернові культури є сільськогосподарським товаром в розумінні статті 209 Податкового кодексу України.

Діяльність ТОВ АФ "Миргородська" пов'язана з біологічними процесами вирощування сільськогосподарської продукції (основний вид діяльності - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур) і така діяльність призвела до передбаченого законодавством результату - отримання врожаю готової сільськогосподарської продукції, тобто така діяльність є виробництвом сільськогосподарської продукції.

При цьому, дане сільськогосподарське підприємство самостійно (безпосередньо) здійснювало таку діяльність, а тому отримана в її результаті продукція є сільськогосподарською продукцією власного виробництва такого підприємства, що підтверджено поясненнями представника позивача в ході розгляду справи.

Доводи представника позивача про те, що позивачем протягом 2013-2014 років надано 40 % послуг спільній діяльності, тобто особі яка не має статусу юридичної особи, учасником якої є і позивач, а тому у перевіряємий період не виконало обсяги вимог визначені ст. 209 ПК України, судом до уваги не приймаються, оскільки ця обставина не спростовує того факту, що ТОВ АФ "Миргородська", перебуваючи на загальній системі оподаткування, є сільськогосподарським підприємством та здійснює сільськогосподарські види діяльності за КВЕД, в тому числі реалізацію власно вирощеної сільськогосподарської продукції.

При цьому, визначення підприємства сільськогосподарським виробником не залежить від питомої ваги вартості сільськогосподарських товарів/послуг, що повинна становити не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно. Розмір питомої ваги вартості поставлених сільськогосподарських товарів/послуг у розумінні Податкового кодексу України буде мати значення лише в тому випадку, коли таке підприємство обере спеціальний податковий режим (фіксований сільськогосподарський податок), обрання якого є правом позивача, а не обов'язком.

А відтак, суд погоджується із висновками відповідача про те, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником і на відсутність у позивача права на звільнення від оподаткування ПДВ операцій з постачання зерна кукурудзи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про правомірність донарахування податкового зобов'язання з ПДВ в сумі 1 525 581,00 грн., а тому податкове повідомлення - рішення в цій частині є правомірним.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню від 09.12.2015 №, яким ТОВ АФ "Миргородська" збільшено суму грошового зобов"язання з податку на прибуток за основним платежем в розмірі 94 342 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 47 171 грн., суд встановив наступне.

Відповідно до п.п. 14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Поняття господарської діяльності визначено в п. 14.1.36 ст. 14 ПК України, відповідно до якого господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Статтею 138 ПК України визначено склад витрат та порядок їх визнання, відповідно до п.138.1 якої витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, 138.11 цієї статті, та інших витрат, визначених згідно з пунктами 138.5, 138.10-138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Пунктом 138.2 ст.138 ПК України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II Кодексу.

Пунктом "в" п.п. 138.10.4 п. 138.10 ст. 138 ПК України передбачено, що до складу інших витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, включаються інші витрати операційної діяльності, пов'язані з господарською діяльністю, у тому числі, але не виключно: суми нарахованих податків та зборів, установлених цим Кодексом (крім тих, що не визначені в переліку податків та зборів, встановлених цим Кодексом).

Згідно положень статті 9 ПК України до загальнодержавних належать такі податки та збори, зокрема, збір за першу реєстрацію транспортного засобу (п.п. 9.1.5); екологічний податок (п.п. 9.1.6.).

За приписами п. 138.5 ст. 138 ПК України інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України).

Таким чином, зі змісту викладених положень законодавства випливає, що до складу валових витрат належать лише витрати, які прямо передбачені вищевказаним Кодексом, що використовувалися для забезпечення господарської діяльності підприємства, та не зазначені в переліку у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Як вбачається із акту перевірки, перевіркою встановлено, що на порушення пп.138.10.4 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України платником безпідставно декларовано по р.06.4 "інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати" в сумі 926653грн. за рахунок включення витрат по рядку 06.4.15 "суми нарахованих податків та зборів, установлених Податковім кодексом України, а також інших обов'язкових платежів, встановлених законодавчими актами" в сумі 547594 грн.

Платником задекларовано податки: екологічний податок в сумі 23328 грн. та податок за першу реєстрацію транспортного засобу відповідно 143 грн. Всього нараховано податків - 23740 грн. Таким чином підприємство зайво включило до складу інших витрат за 2014 рік по графі 06.4.15 (суми нарахованих податків та зборів, установлених Податковим кодексом України, а також інших обов'язкових платежів, встановлених законодавчими актами) 524123 грн.

Із пояснень представника відповідача судом встановлено, що оскільки платником в ході проведення даної перевірки не надано документів, що підтверджують правомірність включення в рядок 06.4.15 "суми нарахованих податків та зборів, установлених Податковим кодексом України, а також інших обов'язкових платежів, встановлених законодавчими актами" витрат в розмірі 524123 грн., тобто які дають право включення до витрат відповідно до абзацу п.п.139.1.6 п. 139.1 ст.139 ПКУ, перевіркою встановлено завищення ТОВ АФ "Миргородська" інших витрат за 2014 рік та відповідно заниження задекларованого позивачем податку на прибуток за відповідний період на суму 94 342,00 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем у 2014 році було задекларовано та сплачено екологічний податок у сумі 31199,56 грн. та податок за першу реєстрацію транспортного засобу в сумі 2962,50 грн., що підтверджується податковими деклараціями екологічного податку (а.с. 253-263 т. 2, а.с. 1-8 т. 3) та розрахунками суми збору за першу реєстрацію транспортних засобів (а.с. 9-12 т. 3).

При цьому, судом встановлено, що перевіркою повноти визначення екологічного податку та податку за першу реєстрацію транспортного засобу не встановлено їх заниження чи завищення, а також порушень щодо термінів їх сплати, про що перевіряючими зазначалося безпосередньо в акті перевірки від 16.11.2015 № 1078/16-20-22-01-11/36805165/54

Підприємство включило до складу інших витрат за 2014 рік по графі 06.4.15 (суми нарахованих податків та зборів, установлених Податковим кодексом України, а також інших обов'язкових платежів, встановлених законодавчими актами) екологічний податок в сумі 23328 грн. та податок за першу реєстрацію транспортного засобу відповідно 143 грн.

При цьому обґрунтованих пояснень щодо проведених розрахунків суду не надано, а саме: яким чином при завищенні суми валових витрат в сумі 524123 грн. грн. податковим органом обраховано збільшення податку на прибуток на суму 94 342 грн.

Крім того, як пояснив представник відповідача заниження позивачем податкового зобов'язання в сумі 1 525 581 грн мало вплив на визначення податку на прибуток, однак пояснень яким чином та на яку суму при заниженні податкового зобов'язання в сумі 1 525 581 грн. Миргородською ОДПІ встановлено заниження позивачем податку на прибуток на суму 94 342 грн. представником відповідача не надано, а судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що висновки акту не відповідають дійсним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах закону, а оскаржуване податкове повідомлення -рішення було винесено відповідачем без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, тобто необґрунтовано, а тому є неправомірними та підлягають скасуванню.

Отже, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Миргородська" підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Миргородська" до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 09.12.2015 №, яким Товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Миргородська" збільшено суму грошового зобов"язання з податку на прибуток за основним платежем в розмірі 94 342 грн. (дев"яносто чотири тисячі триста сорок дві гривні), за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 47 171 грн. (сорок сім тисяч сто сімдесят одна гривня).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Миргородська" () за рахунок бюджетних асигнувань Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області () витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 122,70 грн. (дві тисячі сто двадцять дві гривні сімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 06 червня 2016 року.

Суддя Ф.Ф. Соколенко