Справа № 826/26963/15
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

08 червня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Бужак Н.П. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Лисенко І.Д., представника позивача Василенко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» до відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції винесене з невірним застосуванням та порушенням норм матеріального і процесуального права, при неповному з'ясуванні судом всіх обставин справи, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Заслухавши судцю-доповідача, пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами розгляду заяви про примусове виконання наказу Господарського суду м. Києва від 27.05.2014 № 6/521 (а.с. 135) про зобов'язання ПАТ «Укртрансгаз» виконати заявку ПАТ «Укрнафта» від 25.10.2010 № 6ПГ-12/554а, шляхом здійснення ПАТ «Укртрансгаз» відбору природного газу з підземних сховищ газу та передачі його ПАТ «Укрнафта» з оформленням актів приймання-передачі загальним обсягом 2 061 805,134 тис м3, відповідачем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.07.2014 ВП №44213701 (а.с. 132) з наданням позивачу строку добровільного виконання зазначеного наказу до 05.08.2014 включно.

У зв'язку з тим, що боржником станом на 24.09.2015 не подано документального підтвердження виконання рішення суду, державним виконавцем було винесено постанову від 24.09.2015 про накладення на позивача штрафу у розмірі 680,00 грн.

За результатами судового оскарження вказаної постанови, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.10.2015, що залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2015 по справі № 826/23691/15 у задоволенні позову ПАТ «Укртрансгаз» до ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

24.09.2015, враховуючи невиконання позивачем рішення суду, відповідачем була оформлена вимога № 59/3, якою від позивача вимагалося виконати наказ Господарського суду м. Києва від 27.05.2014 № 6/521 у передбачений ним спосіб у строк до 02.10.2015, яку позивач отримав 30.09.2015.

13.10.2015 позивач звернувся до відповідача з клопотанням № 13090/6 щодо вимоги від 24.09.2015 № 57/3, в якому просив повідомити яким чином він має виконувати рішення суду у справі № 6/521 в частині зобов'язання ПАТ «Укртрансгаз» не чинити перешкод ПАТ «Укрнафта» у здійсненні його права власності на природний газ загальним обсягом 2 061 805,134 тис. куб. м., у тому числі, його відборі з підземних сховищ газу та його реалізації промисловим споживачам - виробникам азотних мінеральних добрив, який зберігається в підземних сховищах газу ПАТ «Укртрансгаз», а саме визначити ресурси природного газу яких власників, вказаних в оперативній інформації, що додається, необхідно відібрати з Єдиної газотранспортної системи України на виконання рішення суду по справі №6/521.

Враховуючи неподання позивачем станом на 16.11.2015 документального підтвердження виконання рішення суду, відповідачем 16.11.2015 була оформлена повторна вимога державного виконавця від 16.11.2015 № 59/3, якою від позивача вимагалося виконати наказ Господарського суду м. Києва від 27.05.2014 № 6/521 у передбачений ним спосіб та у триденний строк з моменту її отримання надати до відділу документальне підтвердження виконання рішення суду, яку позивач отримав 18.11.2015.

У зв'язку з неподанням позивачем станом на 02.12.2015 документального підтвердження виконання рішення суду, відповідачем винесено спірну постанову про накладення штрафу від 02.12.2015 ВП № 44213701 (а.с. 69), якою на позивача як боржника у виконавчому провадженні, накладено штраф у розмірі 1360,00 грн.

Вважаючи постанову відповідача про накладення штрафу від 02.12.2015 ВП № 44213701 протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про її скасування.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що дана справа має розглядатися в порядку адміністративного судочинства з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. З КАС).

У ч. 1 ст. 181 цього Кодексу передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, якщо закон встановлює інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, юрисдикція адміністративних судів на розгляд спорів зазначеної категорії не поширюється.

За ч.ч. 4-5 ст. 82 Закону № 606-XIV рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За правилами ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) суди розглядають у порядку господарського судочинства справи щодо оскарження дії чи бездіяльності органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <...> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <...>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Як убачається із матеріалів справи, спірні правовідносини виникли щодо рішення (постанови) державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС про накладення на позивача штрафу. З позовом на ці дії звернулося ПАТ, яке було стороною у спорі (враховуючи процесуальне правонаступництво у справі - а.с. 138-144), що вирішувався господарським судом. На підставі судового наказу було відкрито виконавче провадження, в межах якого накладено на позивача штраф.

З наведеного нормативного регулювання та з огляду на фактичні обставини справи вбачається, що незгода сторони з діями державного виконавця у виконавчому провадженні, відкритому за виконавчим документом, виданим господарським судом, не може бути предметом розгляду за правилами КАС.

Аналогічну правову позицію було висловлено Верховним Судом України у постанові від 01 грудня 2015 року по справі № 825/2565/14.

Враховуючи те, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, в межах якого винесено оскаржувану постанову, та яке відкрито за виконавчим документом, виданим господарським судом, то даний спір не може бути розглянутий в порядку адміністративного судочинства, так як має розглядатися за правилами, встановленими ГПК.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 203 КАС постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 157 КАС передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За наведених обставин провадження у даній справі підлягає закриттю, так як позов має розглядатися в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст.ст. 160,198, 203, 205, 206, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 квітня 2016 року скасувати.

Провадження у справі закрити.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Н.П. Бужак

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст рішення виготовлений 09.06.2016.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Бужак Н.П.

Сорочко Є.О.