Справа № 815/1871/16
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2016-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1871/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Фізичної особи підприємця Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До суду з позовом звернулась Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1В.) до Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області (далі ОДПІ), у якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.03.2016 року №.

Позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 29.03.2016 року № прийнято на підставі акту перевірки №562/15-02-40-00/НОМЕР_1 від 14.03.2016 року, згідно з яким за чеками № та № від 27.12.2015 року в магазині за адресою м. Ізмаїл, вул. Чехова, 1 позивачем був здійснений продаж спиртних напоїв та тютюнових виробів за відсутності відповідних ліцензій, чим були порушені вимоги ч.12 ст. 15 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі Закон України №481/95-ВР).

Заперечення подані на Акт перевірки, в яких вона зазначила про бажання їх розгляду в її присутності, були розглянуті 28.03.2016 року, про що вона отримала повідомлення 27.03.2016 року, тобто відповідачем порушені норми законодавства згідно яких її повинні були повідомити не пізніше ніж за два робочих дні до дня їх розгляду.

Щодо розгляду вказаних заперечень ОДПІ направило їй лист № 2118/К/15-02-40 від 28.03.2016 року разом з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням 02.04.2016 року.

Згідно ліцензій АЕ №539324 та АЕ № 566161 від 22.12.2014 року вона - ФОП ОСОБА_1 могла здійснювати продаж алкогольних та тютюнових виробів з 27.12.2014 року до 27.12.2015 року.

На думку ОДЛПІ щодо строку дії цих ліцензій необхідно застосовувати аналогію закону та ЦК України, а саме ст.ст. 251-255 ЦК України. В листі на заперечення ОДПІ зазначає, що суб'єкт господарювання має здійснювати торгівлю алкогольними напоями до дати зазначеної в ліцензії на право здійснювання роздрібної торгівлі алкогольними напоями, але при цьому робить незрозуміло чим обґрунтований висновок, що останнім днем торгівлі буде дата, що передує даті, зазначеній у такій ліцензії.

Проте відповідно до пункту 1 ст.255 ЦКУ, якщо строк встановлено для вчинення дії (а ліцензія надається саме для вчинення дії - продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів), вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. Таким чином станом на 27.12.2015 року (до 24 години вона мала право на здійснення діяльності, передбаченої вищевказаними ліцензіями. Дана позиція, викладена, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18.02.2009 року по аналогічній справі.

Позивач надав до суду клопотання про розгляд спраи у відсутності її та її представника.

Представник відповідача ОДПІ надав письмові заперечення на адміністративний позов та не заперечував про розгляд справи у порядку письмового провадження.

В запереченнях на позов зазначив, що податкове повідомлення-рішення від 29.03.2016 року № є правомірним, штрафні санкції у розмірі 34000грн. за порушення позивачем ст.15 Закон України №481/95-ВР застосовані обґрунтовано, оскільки вона 27.12.2015 року здійснювала роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявної ліцензії. Ліценції їй були видані на один рік з 27.12.2014 року по 27.12.2015 року, тобто останнім днем торгівлі є дата, що передує даті, зазначеній у такій ліцензії. При цьому представник посилається на Європейську Конвенцію про обчислення строків від 16.05.1972 року за №ЕТS - 076, якою встановлено, що строки обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі «dies a guo» спливають опівночі «dies a guеm». За змістом ст.2 Конвенції «dies a guo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies a guеm» означає день, у який цей день спливає.

На підставі ст. 128 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована 18.12.2013 року як ФОП, знаходиться на податковому обліку в ОДПІ. Здійснювала підприємницьку діяльність, зокрема, за договором оренди в приміщенні по вул.. Чехова,1 м. Ізмаїла.

22.12.2014 року позивач отримала ліцензії АЕ №539324 на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та АЕ № 566161 на право здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами, в яких зазначений термін дії ліцензій з 27.12.2014 року по 27.12.2015 року

02.03.2016 року ОДПІ виданий наказ №80 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1В.», згідно з яким на підставі пп.80.2.5, 80.2.7 п.80.2 ст.80 ПКУ вирішено провести фактичну перевірку позивача у звязку з отриманим завданням та інформацією щодо наявності без ліцензійних днів у субєктів господарювання, у тому числі позивача.

З 04.03.2016 року по 13.03.2016 року ОДПІ здійснена перевірка позивача, за результатами якої складений Акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/ або тютюновими виробами №562/15-02-40-00/НОМЕР_1 від 14.03.2016 року.

В Акті №562/15-02-40-00/НОМЕР_1 від 14.03.2016 року зазначено, що перевіркою встановлено здійснення ФОП ОСОБА_1В 27.12.2015 року продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів згідно з чеками № та № від 27.12.2015 року без наявності відповідних ліцензій, чим порушені вимоги ст.15 Закону України №481/95-ВР.

Позивач 21.03.2016 року подала заперечення на акт перевірки, в яких просила повідомити про місце і час їх розгляду оскільки мала бажання прийняти участь у їх розгляді. Відповідач не спростував у судовому засіданні твердження позивача про несвоєчасне її повідомлення про час розгляду заперечень на акт перевірки, а саме відповідно до п.86.7 ст.86 ПКУ не пізніше ніж за два робочих дні до дня їх розгляду.

ОДПІ повідомило позивача листом від 28.03.2016 року, що за результатами розгляду заперечень результати Акту перевірки від 14.03.2016 року залишаються в силі.

На підставі Акту перевірки ОДПІ 29.03.2016 року прийнято податкове повідомлення рішення форми «С» № про застосування у відповідності до абз.5 ч.2 ст.17 Закону України №481/95-ВР штрафних (фінансових) санкцій до позивача у сумі 34000,00грн. за порушення ч.12 ст.15 Закону України №481/95-ВР.

Частиною 12 ст.15 Закону України №481/95-ВР визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно з абз.5 ч.2 ст.17 Закону України №481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Закон України №481/95-ВР відповідно до його преамбули визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим

плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Статтею 16 Закону встановлено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції,

визначеної законами України.

Статтею 1 Закону України №481/95-ВР визначено, що ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Відповідно до ч.18 ст.15 Закону України №481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання.

Частинами 20,21 ст.15 Закону встановлено, що ліцензія видається за заявою суб'єкта господарювання. У заяві повинно бути зазначено вид господарської діяльності, на провадження якого суб'єкт господарювання має намір одержати ліцензію (імпорт, експорт, оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами).

Частини 22-24 ст.15 Закону визначають інформацію, яка додатково повинна бути зазначена у заявах суб'єкта господарювання про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Частинами 25, 26 Закону України №481/95-ВР встановлено, що вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови.

Таким чином, Законом України №481/95-ВР лише встановлюється, що ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік. Закон не визначає з якої дати субєкт господарювання придбає право на здійснення ліцензійної господарської діяльності та якою датою закінчується цій термін.

Постановою КМУ №493 від 13.05.1996 року затверджений Тимчасовий порядок видачі ліцензій на право імпорту, експорту спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами (далі Постанова КМУ №493). Крім того, Наказом ДФСУ №213 від 24.10.2014 року затверджені Рекомендації щодо організації роботи головних управлінь ДФС України із приймання документів та видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Відповідно до п.25 Постанова КМУ №493 форма ліцензії затверджується Мінекономрозвитку. Зазначеним пунктом встановлені реквізити, які повинна мати ліцензія. У ліцензії на лицьовому боці зазначається, зокрема: реєстраційний номер ліцензії, дата реєстрації; термін дії; дата видачі ліцензії.

Таким чином, дата реєстрації; термін дії; дата видачі ліцензії є окремими даними, які зазначаються в ліцензії.

При цьому термін дії в ліцензії позивача визначений не як надання права роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами терміном на один рік, оскільки у даному випадку виникає необхідність визначати дату або подію, з якої ліцензія діє, а визначені дати початку та закінчення дії ліцензії - з 27.12.2014 року по 27.12.2015 року.

Враховуючи викладене, суд вважає неможливим застосування щодо визначення строку дії ліцензії положень ст.254 ЦК України, якій встановлено, що перебіг строку, визначеного роками, починається з наступного дня після відповідної дати або події, з якої повязано його початок, а спливає у відповідній місяць та число останнього року строку, що співвідноситься з положеннями Європейську Конвенцію про обчислення строків від 16.05.1972 року за №ЕТS 076, на яку посилається ОДПІ в запереченнях на позов.

Статтями 251, 252 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно ч.1 ст.255 ЦК України якощо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Відповідно до п.25 Постанова КМУ №493 у ліцензії зазначається термін її дії, тобто встановлений певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Враховуючи, що в ліцензії зазначений термін її дії з 27.12.2014 року по 27.12.2015 року, суд вважає, що органом, якій видав ліцензію надано право субєкту господарювання здійснювати ліцензійну діяльність, а саме роздрібну торгівлю алкогольними напоями і тютюновими виробами починаючи з 27.12.2014 року по 27.12.2015 року включно. У такому випадку ліцензійні дії субєкта господарювання в період визначений в ліцензії є правомірними, тобто такими які дозволені відповідним субєктом владних повноважень.

При вирішенні спірних правовідносин суд також враховує наступне.

Сторони обґрунтовують свої доводи, посилаючись на одні и ті ж нормі права, але надають різне трактування цих норм.

Статтею 4 ПКУ визначені основні принципи податкового законодавства, одним з яких є презумпція правомірності рішень платника податку (пп.4.1.4).

Зазначений принцип застосовується у тому числі в правовідносинах щодо оскарження рішень контролюючих органів (ст.56 НКУ).

Пунктом 56.21 ст.56 НКУ визначено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Також суд враховує, що позивач як платник податків діяв добросовісно. Зокрема, враховуючи що дія ліцензій на роздрібну торгівлю встановлена до 27.12.2015 року, вона заздалегідь звернулась з заявою про видачу нової ліцензії, а саме 02.12.2015 року. Згідно з ч. 26 Закону України №481/95-ВР ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. Проте ліцензії позивачу видані лише 31.12.2015 року з зазначенням в них їх реєстрації 22.12.2015 року, а термін дії з 31.12.2015 року. При цьому ГУ ДФС в Одеській області, яке видає ліцензії, зобовязало ОДПІ провести перевірки субєктів господарювання, зокрема, позивача, у яких наявні без ліцензійні дні, тобто перерва між датою закінчення дії попередньої ліцензії та датою початку дії новою виданою ГУ ДФС України в Одеській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч.ч.1,4 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.3 ст.86 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд дійшов до висновку, що позивач довів суду обставини, на які посилалась в обґрунтування позовних вимог, а відповідач не довів правомірності прийнятого ним оскаржуваного рішення, тому позов підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст.94 КАС України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає необхідним при розподілі судових витрат стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань витрати на користь позивача у сумі 551,21грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області № форми «С» від 29.03.2016 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 34000,00грн.

Стягнути з Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 судові витрати у сумі 551,21 грн.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання постанови у порядку ст.160,167,185-187 КАС України.

Суддя Катаєва Е.В.