Справа № 825/499/16
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/499/16 Головуючий у 1-й інстанції: Бородавкіна С.В.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
ПОСТАНОВА
Іменем України

07 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату винагороди,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в якому просить зобов`язати здійснити перерахунок та виплату винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за грудень 2015 року, виходячи із премії 525% від посадового окладу.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено у повному обсязі.

На вказану постанову позивач подав апеляційну скаргу, просить її скасувати і постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

У судове засідання з`явилися не всі особи, які беруть участь у справі, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова. З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що з метою виплати коштів в січні 2016 року Міністерством оборони України було премійовано військовослужбовців, та як вбачається з довідки-розрахунку, зокрема і ОСОБА_1 , в розмірі 525% посадового окладу, що дорівнює сумі місячного грошового забезпечення позивача в 2016 році.

Водночас, грошове забезпечення в розумінні наказу Міноборони № 260, в січні 2016 року не виплачувалось взагалі, а зазначене преміювання здійснювалось відповідно до рішення Міністра оборони України від 31.12.2015 № НР 248/3/9/1/1150 одноразово і тільки за січень 2016 року з метою компенсації невиплаченого в січні 2016 року грошового забезпечення.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України та проходить службу в ВЧ НОМЕР_1 на посаді помічника командира з правової роботи у званні «майор» (а.с. 4, 42).

З наказу вбачається командира ВЧ НОМЕР_1 від 12.01.2016 № 17 позивач в період з 01.12.2015 по 17.12.2015 та з 25.12.2015 по 31.12.2015 перебував в зоні АТО (додаток № 1 до Наказу) (а.с. 70-77).

Відповідно до рішення Міністра оборони України від 31.12.2015 № НР248/3/9/1/1150 в січні 2016 року з метою підвищення рівня грошового забезпечення військовослужбовців з 01 січня 2016 року до надходження відповідних нормативно правових актів здійснено нарахування та виплату позивачу за грудень 2015 року премію в розмірі 525% посадового окладу (а.с. 41-44).

Також, згідно із довідки-розрахунку відповідача від 25.03.2016 № 194 ОСОБА_1 за вищевказаний період, окрім іншого, було нараховано та виплачено грошову винагороду за безпосередню участь в АТО (а.с. 42-44).

Проте, при обрахунку за грудень 2015 року грошову винагороду за безпосередню участь в АТО не було враховано нараховану позивачу за грудень 2015 року премію в розмірі 525% посадового окладу.

Вважаючи виплату ВЧ НОМЕР_1 в грудні 2015 року винагороди за безпосередню участю в АТО без врахування нарахованої за грудень 2015 року премії в розмірі 525% посадового окладу протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Обговорюючи правомірність вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності до п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» від 31.01.2015 № 24, дія якої розповсюджувалась на грудень 2015 року (далі Постанова №24), в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень.

Відповідно Додатку 1 вказаної постанови розмір винагороди військовослужбовцям, до категорії яких відноситься позивач, за безпосередню участь у антитерористичній операції встановлено на рівні 100% від місячного грошового забезпечення.

В свою чергу розмір та порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям врегульовано ст. 9 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 (далі - наказ Міноборони № 260).

У відповідності до ч.ч. 2 та 3 ст. 9 Закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Вказані норми кореспондуються і в наказі Міноборони № 260.

Відповідно до п. 31.2, п. 31.4 наказу Міноборони № 260 розміри премії, але не менше 10 відсотків посадових окладів, установлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження служби. Виплата премії військовослужбовцям здійснюється щомісяця за попередній місяць під час виплати грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира військової частини (командирам військових частин - наказу вищих командирів (начальників)), який видається до 5 числа місяця, наступного за місяцем преміювання.

З наведених правових норм випливає, що вразі встановлення військовослужбовцю винагороди за безпосередню участь у антитерористичній операції така винагорода нараховується виходячи із розрахунку місячного грошового забезпечення. При цьому до такого місячного грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Судом встановлено, що позивачу у січні 2016 року нараховано та виплачено за грудень 2015 року премію в розмірі 525% посадового окладу у відповідності до рішення Міністра оборони України від 31.12.2015 № НР248/3/9/1/1150. Слід зазначити, що вказане рішення Міністра оборони України жодних застережень щодо включення його до складових грошового забезпечення військовослужбовців в собі не містить.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідачем виплачено позивачу винагороду за безпосередню участь в АТО у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 № 24 "Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій", а саме у розмірі 100% грошового забезпечення за грудень 2015 року, в тому числі, премії в розмірі 90%.

Проте, судом не враховано, що до складу грошового забезпечення для обрахунку винагороди за безпосередню участь в АТО входять усі визначені ст. 9 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" складові, в тому числі, премії та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що премія, встановлена наказом Міністра оборони України від 31.12.2015 № НР248/3/9/1/1150 та виплачена позивачу за грудень 2015 року, повинна була увійти до складу грошового забезпечення для обрахунку позивачу винагороди за безпосередню участь в АТО за грудень 2015 року.

Водночас, відповідач при обрахунку винагороди за безпосередню участь в АТО не включив до складу грошового забезпечення за грудень 2015 року виплачену позивачу за цей період премію у розмірі 525 % посадового окладу.

Суд першої інстанції, крім іншого, зазначив, що розміри та нарахування складових грошового забезпечення, в тому числі і премій, які виплачувались ОСОБА_1 в грудні 2015 року, врегульовано наказом Міноборони «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2015 рік» від 12.02.2015 №60, з якого вбачається, що для категорії військовослужбовців, до яких відноситься позивач, встановлено премію на рівні 90% посадового окладу.

Водночас, позивач не спростовує, що ним було отриману зазначену премію та включено її складу грошового забезпечення для обрахунку винагороди за безпосередню участь в АТО. Позивач, звертаючись до суду із цим позовом зазначив, що відповідачем протиправно не включено до складу грошового забезпечення за грудень 2015 року для обрахунку винагороди за безпосередню участь в АТО, виплачену премію у розмірі 525 % посадового окладу.

Натомість суд першої інстанції, посилаючись на положення наказу Міністерства оборони України "Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році" від 27.01.2016 № 44, визнав, що відповідач правомірно не включив до розрахунку винагороди за безпосередню участь в АТО премію у розмірі 525 % посадового окладу. Проте, суд не врахував, що зазначений наказ спірних правовідносин не регулює, а лише змінює розміри та порядок нарахування грошового забезпечення та розміри виплати премії починаючи з 1 січня 2016 року, тоді як спірні виплати стосуються нарахувань за грудень 2015 року.

Доводи відповідача, що грошове забезпечення в розумінні наказу Міноборони № 260 в січні 2016 року не виплачувалось взагалі, а зазначене преміювання здійснювалось відповідно до рішення Міністра оборони України від 31.12.2015 № НР 248/3/9/1/1150 одноразово і тільки за січень 2016 року з метою компенсації невиплаченого в січні 2016 року грошового забезпечення, були помилково прийняті до уваги судом першої інстанції. Зокрема, статтею 9 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та наказом Міноборони № 260 чітко визначено, що до складу грошового забезпечення входять, крім іншого, премія та одноразові додаткові види грошового забезпечення. Доказів того, що нараховані та виплачені позивачу 525% посадового окладу згідно рішення Міністра оборони України від 31.12.2015 № НР 248/3/9/1/1150, не є премією в розумінні Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та наказу Міноборони № 260 відповідачем суду не надано.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що твердження позивача про необхідність врахування розміру премії на рівні 525% для визначення винагороди за безпосередню участь в АТО за грудень 2015 року є помилковим, натомість позивачем доведена правомірність його позовних вимог в повному обсязі.

Таким чином, зважаючи, що відповідачем правомірність своїх дій не доведено, адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за грудень 2015 року, виходячи із розміру премії 525% від посадового окладу, підлягає задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було не правильно встановлено фактичні обставини справи, застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення неправомірного рішення. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року скасувати та прийняти нову, якою адміністративного позову задовольнити.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату винагороди задовольнити.

Зобов`язати Військову частину польова пошта НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату винагороди ОСОБА_1 за безпосередню участь в антитерористичній операції за грудень 2015 року, виходячи із премії 525% від посадового окладу.

Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.