Справа № 807/3510/14
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року Справа № 876/2291/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Дяковича В. П., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання - Мельничук Б. Б.;

представника позивача - ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державного агентства лісових ресурсів України на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року в справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державного агентства лісових ресурсів України третя особа - державне підприємство «Воловецьке лісове господарство» про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

07 листопада 2014 року Закарпатським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державного агентства лісових ресурсів України третя особа - державне підприємство «Воловецьке лісове господарство» про визнання неправомірною відмови, викладеної в листі Державного агентства лісових ресурсів України від 12 вересня 2014 року № 02-19/4493-14; зобов'язання Державного агентства лісових ресурсів України розглянути заяву ОСОБА_2 щодо погодження виділення лісової ділянки, площею 0,16 га в кварталі 25 таксаційному виділі 16 Підполозянського лісництва ДП «Воловецьке лісове господарство» в довгострокове тимчасове користування строком на 49 років для туристичних цілей.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що у листі-відмові відповідача не наведено жодних підстав для такої відмови, а подані позивачем матеріали обґрунтовують та підтверджують необхідність отримання лісової ділянки для туристичних цілей.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року позов задоволено. Визнано відмову викладену у листі Державного агентства лісових ресурсів України від 12 вересня 2014 року № 02-19/4493-14 неправомірною. Зобов'язано Державне агентство лісових ресурсів України повторно розглянути заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 щодо погодження виділення лісової ділянки площею 0,16 га в кварталі 25 таксаційному виділі 16 Підполозянського лісництва ДП «Воловецьке лісове господарство» в довгострокове тимчасове користування строком на 49 років для туристичних цілей.

Зазначену постанову мотивовано тим, що з листа ДП «Воловецьке лісове господарство» вбачається чітка згода постійного користувача земельної ділянки на надання позивачеві земельної ділянки в довгострокове тимчасове користування, яка необхідна йому для організації відпочинку, прогулянок лісом, екскурсій тощо, що має оздоровчі та пізнавальні цілі.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем - Державним агентством лісових ресурсів України, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просить відмовити в її задоволенні, додатково пояснив, що земельна ділянка необхідна для обслуговування туристів та розвитку туристичної інфраструктури, облаштування місця відпочинку туристів тощо.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, суд, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим здійснювати розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що 08 липня 1996 року Воловецькою районною державною адміністрацією Закарпатської області було зареєстровано позивача як фізичну особу-підприємця, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (а.с. 11).

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців видом діяльності ФОП ОСОБА_2 є діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщення, діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування та надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (а.с. 64-65).

ФОП ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,03 га, за адресою: Закарпатська область, Воловецький район, Підполозянська сільська рада, урочище «Майдан», «за межами населеного пункту», що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_1 (а.с. 20).

На даній земельні ділянці площею 0,03 га, яка перебуває у власності позивача, знаходиться будівля, кафе-їдальня, загальною площею 624,47 кв.м., яка також є власністю ФОП ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 (а.с. 21). У вказаній будівлі, загальною площею 624,47 кв.м., ФОП ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність.

Встановлено, що дана земельна ділянка площею 0,03 га, яка перебуває у власності позивача, межує із землями лісового фонду, які перебувають у постійному користуванні третьої особи (а.с. 10).

18 червня 2014 року між ФОП ОСОБА_2 та ПП «Лара-Тур» було укладено угоду про співпрацю у сфері туризму (а.с. 19). Предметом даної угоди від 18 червня 2014 року є встановлення партнерських стосунків (співпраці) з метою створення та забезпечення комплексу туристичних послуг Сторін, зокрема туристичні тури по регіону, харчування, транспортні послуги, рекреація, екскурсії, відпочинок, тощо (а.с. 19).

Суд першої інстанції задовольняючи позов зазначив, що з метою забезпечення надання широкого комплексу туристичних послуг, позивачу необхідно отримати у користування лісову ділянку площею 0,16 га в кварталі 25 таксаційному виділі 16 Підполознянського лісництва ДП «Воловецьке лісове господарство» в довгострокове тимчасове користування строком на 49 років для туристичних цілей, оскільки, на отриманій у користування лісовій ділянці позивачем буде організовуватися відпочинок, прогулянки лісом, екскурсії тощо, що має оздоровчі та пізнавальні цілі.

Разом з тим, приймаючи оскаржувану постанову, судом першої інстанції не враховано наступного.

Відповідно до ст. 16 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами.

Згідно до ст. 17 Лісового кодексу України у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. У постійне користування ліси на землях комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Відповідно до ст. 18 Лісового кодексу України об'єктом тимчасового користування можуть бути всі ліси, що перебувають у державній, комунальній або приватній власності. Тимчасове користування лісами може бути: довгостроковим - терміном від одного до п'ятдесяти років і короткостроковим - терміном до одного року. Довгострокове тимчасове користування лісами - засноване на договорі строкове платне використання лісових ділянок, які виділяються для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних і освітньо-виховних цілей, проведення науково-дослідних робіт. Довгострокове тимчасове користування лісами державної та комунальної власності здійснюється без вилучення земельних ділянок у постійних користувачів лісами на підставі рішення відповідних органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з постійними користувачами лісами та органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства. Довгострокове тимчасове користування лісами приватної власності здійснюється без вилучення земельних ділянок шляхом укладення між власником лісів та тимчасовим лісокористувачем договору, який підлягає реєстрації в органі виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

У відповідності до ст. 67 Лісового кодексу України у порядку спеціального використання можуть здійснюватися такі види використання лісових ресурсів: заготівля деревини, заготівля другорядних лісових матеріалів, побічні лісові користування, використання корисних властивостей лісів для культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних і освітньо-виховних цілей, потреб мисливського господарства, проведення науково-дослідних робіт.

25 червня 2014 року позивач звернувся до ДП «Воловецьке лісове господарство» із заявою про надання їй в довгострокове тимчасове користування строком на 49 років для туристичних цілей лісової ділянки площею 0,16 га в кварталі 25 таксаційному виділі 16 Підполозянського лісництва ДП «Воловецьке лісове господарство» (біля автодороги Київ-Чоп), вказавши, що вона необхідна їй для тимчасових споруд відпочинку туристів (а.с. 9).

На підтвердження обґрунтованості своєї заяви позивач надав третій особі наступні документи, а саме: карту-схему розміщення (ситуаційний план) лісової ділянки, бізнес-план на тему «Туристична діяльність», угоду про співпрацю у сфері туризму від 18 червня 2014 року, Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, карту платника податків та копію паспорту (а.с. 9-19).

За результатами розгляду заяви ФОП ОСОБА_2 від 25 червня 2014 року про надання їй в довгострокове тимчасове користування строком на 49 років для туристичних цілей лісової ділянки площею 0,16 га, ДП "Воловецьке лісове господарство" було надіслано до Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства лист від 03 липня 2014 року № 325 (а.с. 22).

Відповідно до даного листа від 03 липня 2014 року № 325 ДП "Воловецьке лісове господарство" зазначено, що заява ФОП ОСОБА_2 від 25 червня 2014 року обґрунтовується доданими до неї документами, оскільки обставин, які б перешкоджали наданню ділянки в довгострокове тимчасове платне користування не встановлені, враховуючи рекомендації комісії з вирішення земельних питань від 03 липня 2014 року, ДП "Воловецьке лісове господарство" просить Закарпатське обласне управління лісового та мисливського господарства направити вказані матеріали до відповідача для вирішення питання стосовно погодження виділення ФОП ОСОБА_2 в довгострокове тимчасове платне користування строком на 49 років для туристичних цілей лісової ділянки площею 0,16 га в кварталі 25 таксаційному виділі 16 Підполозянського лісництва ДП «Воловецьке лісове господарство» (а.с. 22).

Згідно до п. 1 Положення про Державне агентство лісових ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 458/2011 (далі - Положення № 458/2011) Державне агентство лісових ресурсів України (далі -Держлісагентство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи центральних органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері лісового та мисливського господарства.

Відповідно до п. 4 Положення № 458/2011 Держлісагентство України відповідно до покладених на нього завдань: узагальнює практику застосування законодавства з питань, що належать до його компетенції, розробляє пропозиції щодо вдосконалення законодавчих актів, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, нормативно-правових актів Мінагрополітики України та в установленому порядку подає їх Міністрові, здійснює державне управління в галузі ведення лісового і мисливського господарства, а також державного контролю за додержанням законодавства з ведення лісового господарства (окрім державного контролю за шкідливими організмами та захистом рослин), здійснює державне управління територіями та об'єктами природно-заповідного фонду в лісах підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, організовує ведення лісовпорядкування та мисливського впорядкування, організовує видачу в установленому порядку спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, тощо.

Таким чином, у відповідності до рекомендації ДП "Воловецьке лісове господарство", відображеної у листі від 03 липня 2014 року № 325, заява позивача від 25 червня 2014 року про надання їй в довгострокове тимчасове користування строком на 49 років для туристичних цілей лісової ділянки площею 0,16 га та додані нею документи, були надіслані Закарпатським обласним управління лісового та мисливського господарства до Державного агентства лісових ресурсів України для вирішення питання стосовно погодження виділення ФОП ОСОБА_2 в довгострокове тимчасове платне користування строком на 49 років для туристичних цілей лісової ділянки площею 0,16 га в кварталі 25 таксаційному виділі 16 Підполозянського лісництва ДП «Воловецьке лісове господарство».

У листі Державного агентства лісових ресурсів України від 12 вересня 2014 року № 02-19/4493-14 зазначено, що останній розглянув лист Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства від 07 липня 2014 року № 01/08-978 щодо виділення ФОП ОСОБА_2 у довгострокове тимчасове платне користування строком на 49 років для туристичних цілей лісову ділянку площею 0,16 га в кварталі 25 таксаційному виділі 16 Підполозянського лісництва ДП «Воловецьке лісове господарство» (а.с. 24).

Також даним листом від 12 вересня 2014 року № 02-19/4493-14 Державне агентство лісових ресурсів України повідомило, що відповідно до пункту 4.3 частини ІV Правил використання корисних властивостей лісів, затверджених наказом Мінагрополітики України від 14 серпня 2012 року № 502 (далі - Правила № 502) - використання лісових ділянок для туристичних цілей здійснюється з метою організації та забезпечення маршрутного, похідного туризму (з пересуванням по маршруту пішки, на автомобілі, на лижах, верхи на конях та інших засобах), що має в основному оздоровчі та пізнавальні цілі, тому враховуючи зазначене відповідач не вбачає підстав щодо погодження виділення лісових ділянок у довгострокове тимчасове користування для вказаних цілей (а.с. 24).

Суд першої інстанції задовольняючи позов зазначив, що в даному листі від 12 вересня 2014 року № 02-19/4493-14 відповідачем не зазначено в чому саме він вбачає недотримання ФОП ОСОБА_2 пункту 4.3 частини ІV Правил № 502 та що стало підставою для висновку відповідача про те, що він не вбачає підстав щодо погодження виділення позивачеві лісових ділянок у довгострокове тимчасове користування для вказаних цілей.

З вищенаведеним твердженням суду першої інстанції не погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Листом Державного агенства лісових ресурсів України від 12 вересня 2014 року № 02-19/4493-14 наведені причини відмови у наданні погодження щодо виділення лісової ділянки для туристичних цілей, а саме: відповідно до п.4.3 Правил використання корисних властивостей лісів, затверджених наказом Мінагрополітики України від 14.08.2012 р. № 502 (далі - Правила № 502) використання лісових ділянок для туристичних цілей здійснюється з метою організації та забезпечення маршрутного, похідного туризму (з пересуванням по маршруту пішки, на автомобілі, на лижах, верхи на конях та інших засобах), що має в основному оздоровчі та пізнавальні цілі. Однак, з наданого ФОП ОСОБА_2 Бізнес-плану та незначного розміру власної земельної ділянки (0,03 га) та лісової ділянки, що вимагається (0,16 га) зрозуміло, що дана територія використовуватиметься для харчування, відпочинку, дозвілля у трьох малих архітектурних спорудах, даний факт підтвердив у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача.

Згідно до ст. 4 Закону України «Про туризм» залежно від категорій осіб, які здійснюють туристичні подорожі (поїздки, відвідування), їх цілей, об'єктів, що використовуються або відвідуються, чи інших ознак існують такі види туризму: дитячий, молодіжний, сімейний, для осіб похилого віку, для інвалідів, культурно-пізнавальний, лікувально-оздоровчий, спортивний, релігійний, екологічний (зелений), сільський, підводний, гірський, пригодницький, мисливський, автомобільний, самодіяльний тощо.

Угода про співпрацю у сфері туризму від 18 червня 2014 року, що укладена між ФОП ОСОБА_2 та ПП «Лара-Тур», визначає діяльність останньої як співпрацю для обслуговування туризму, що організовується ПП «Лара-Тур». ФОП ОСОБА_2 здійснює наступну діяльність, а саме: по коду КВЕД 56.10 - діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний) та по коду КВЕД 68.20 - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Відтак, з тексту угоди про співпрацю у сфері туризму від 18 червня 2014 року та інших поданих документів можна зрозуміти, що туризмом займається ПП «Лара-Тур», а позивач організовує відпочинок, харчування в дорозі туристів, а тому вірними є посилання апелянта на те, що діяльність ФОП ОСОБА_2 за своїм змістом не є туризмом.

Суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням апелянта про те, що діяльність, якою має намір займатись ФОП ОСОБА_2, підпадає під п. 4.1 Правил використання корисних властивостей лісів, затверджених наказом Мінагрополітики України від 14.08.2012 р. № 502, яким передбачено використання лісових ділянок для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей, яке здійснюється з метою забезпечення масового відпочинку та оздоровлення громадян, що включає в себе організацію: дозвілля на існуючих туристичних базах, кемпінгах, базах відпочинку, дитячих та спортивних таборах, стаціонарних та пересувних (наметових) оздоровчих таборах, інших аналогічних об'єктах, що використовуються для відпочинку; проведення культурно-оздоровчих заходів (оглядів, конкурсів, вистав, гулянь); прогулянок у лісі, відпочинку біля води; прогулянок верхи на конях, на велосипедах; проведення екскурсій; профілактики захворювань і лікування громадян.

Також, суд апеляційної інстанції наголошує, що угода про співпрацю у сфері туризму від 18 червня 2014 року має ознаки тільки договору про наміри, вона не містить якихось істотних умов, які б дозволяли віднести її до надання послуг, спільної діяльності чи інших цивільно-правових договорів із кореспондуючими правами та обов'язками та не створює якихось цивільно-правових наслідків для сторін.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу також на те, що ДП "Воловецьке лісове господарство" згода на виділення лісової ділянки, площею 0,16 га в кварталі 25 виділі 16 Підполозянського лісництва ДП «Воловецьке лісове господарство» в довгострокове тимчасове користування строком на 49 років для туристичних цілей позивачу не надавалася. В листі ДП "Воловецьке лісове господарство" від 03 липня 2014 року № 325, який адресований не ФОП ОСОБА_2, а вищестоящій організації - Закарпатському обласному управлінню лісового та мисливського господарства зазначено, що заява позивача обґрунтовується документами, а обставини, які б перешкоджали наданню ділянки не встановлені. Однак, даним листом ДП "Воловецьке лісове господарство" від 03 липня 2014 року № 325 чітко вираженої згоди постійного користувача на надання ФОП ОСОБА_2 земельної ділянки в довгострокове тимчасове користування не висловлено, як це передбачено ст. 18 Лісового кодексу України, а зміст листа зводиться до прохання надіслати матеріали Державному агентству лісових ресурсів України для вирішення останнім питання погодження.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на фактичні обставини справи, колегія суддів констатує, що відмова в погодженні виділення лісової ділянки, площею 0,16 га в кварталі 25 таксаційному виділі 16 Підполозянського лісництва ДП «Воловецьке лісове господарство» в довгострокове тимчасове користування строком на 49 років для туристичних цілей, викладена в листі Державного агентства лісових ресурсів України від 12 вересня 2014 року № 02-19/4493-14 - відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необ'єктивно і всебічно не з'ясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 158-163, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного агентства лісових ресурсів України - задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року в справі № 807/3510/14 - скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державного агентства лісових ресурсів України третя особа - державне підприємство «Воловецьке лісове господарство» про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у випадку коли, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, складення постанови в повному обсязі відкладено - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: В. П. Дякович

І. О. Яворський

Постанову складено в повному обсязі 07 червня 2016 року.