Справа № 522/22544/15-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 р.м.ОдесаСправа № 522/22544/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Тарасов А.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря - Скоріної Т.С.

представника апелянта - ОСОБА_1;

позивача та його представника - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання протиправним, скасування рішення в частині та зобов'язання призначити пенсію, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси (далі - УПФУ в Приморському районі м. Одеси) в якому просила наступне:

- визнати протиправним та скасувати рішення №100 від 09 липня 2014 року в частині відмови в призначенні пільгової пенсії за Списком №2;

- зобов'язати призначити пільгову пенсію за Списком №2 відповідно до п. «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту первісного звернення, тобто з 29 травня 2014 року та провести відповідні виплати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірне рішення суб'єкта владних повноважень є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки рішеннями судів, які набрали законної сили, підтверджено періоди її роботи на посадах, які дають право на призначення пільгової пенсії.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 26 січня 2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі УПФУ в Приморському районі м. Одеси ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції, у зв'язку з тим, що судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та прийняття нової постанови, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи викладені в апеляції та просив її задовольнити.

Позивач та його представник в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечили та просили рішення суду залишити без змін.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, на наступних підставах.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 29 травня 2014 року ОСОБА_2, у зв'язку з досягненням відповідного віку та маючи необхідний пільговий стаж, звернулася із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах по списку №2, на підставі п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

УПФУ в Приморському районі м. Одеси, рішенням №100 від 09 липня 2014 року, відмовило в призначенні такої пенсії (а.с.6).

В обґрунтування підстав відповідачем вказано, що у ОСОБА_2 відсутній 10-ти річний пільговий стаж роботи, так як період роботи з 21 жовтня 1986 року по 12 травня 1994 року на посаді машиніста водонагрівальних котлів не може бути зарахований в пільговий стаж за рішенням Комісії.

Також в даному рішенні зазначено, що період роботи позивача з 12 жовтня 2007 року по 31 грудня 2010 року не зараховується до стажу пільгової роботи, оскільки Одеська філія ПАТ «Виробниче об'єднання «Стальканат-Сілур» завод «Стальканат» безпідставно включила цей період у довідку від 10 квітня 2014 року № НОМЕР_1.

Для оскарження цього рішення, позивач неодноразово зверталася до суду з позовами про підтвердження вказаного пільгового періоду роботи (з 21 жовтня 1986 року по 12 травня 1994 року та з 12 жовтня 2007 року по 31 грудня 2010 року).

Так, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2015 року визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси №100 в частині відмови в зарахуванні до стажу пільгової роботи позивача в Одеській філії ПАТ «ВО Стальканат-Силур» з 12 жовтня 2007 року по 31 грудня 2010 року (а.с.11-12).

При цьому, вказаним рішенням відмовлено у зобов'язанні відповідача призначити пільгову пенсію за списком №2, оскільки для призначення такої пенсії законом встановлений мінімально необхідний пільговий стаж у 10 років, а оскільки період роботи з 21 жовтня 1986 року по 12 травня 1994 року не був предметом дослідження по вказаній справі, суд відмовив в задоволенні позову в цієї частині.

Однак, постановою Приморського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2015 року, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 26 червня 2014 року про відмову в підтвердженні періоду роботи ОСОБА_2 з 21 жовтня 1986 року по 12 травня 1994 року на посаді машиніста водонагрівальних котлів відповідно до Списку №2.

Також зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області підтвердити період роботи позивача з 21 жовтня 1986 року по 12 травня 1994 року на посаді машиніста водонагрівальних котлів, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до Списку №2.

29 вересня 2015 року на виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області підтверджено період роботи позивача з 21 жовтня 1986 року по 12 травня 1994 року на посаді машиніста водонагрівальних котлів, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до Списку №2.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що рішеннями судів, які набрали законної сили, встановлено пільговий стаж роботи позивача необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах, а тому спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню із зобов'язанням призначити таку пенсію з 29 травня 2014 року, тобто, з моменту звернення за пенсією.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що при ухваленні рішення, судом першої інстанції було дотримано вимоги ст. 159 КАС України, у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Аналіз апеляційної скарги свідчить про те, що УПФУ в Приморському районі м. Одеси не заперечує проти обов'язку сплачувати позивачу пенсію за віком по Списку №2, але наполягає на тому, що у суду був обов'язок закрити провадження у справі в частині позовних вимог і призначити виплату пенсії з іншої дати.

Так, на думку апелянта, суд не закрив провадження у справі, як це передбачено п.4 ч.1 ст.157 КАС України, та не врахував, що є постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2015 року, що набрала законної сили, з того самого спору і між тими самими сторонами.

Колегія суддів вважає даний довід апеляційної скарги безпідставним у зв'язку з наступним.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи предметом даного спору є визнання протиправним та скасування рішення №100 від 09 липня 2014 року в частині відмови в призначенні пільгової пенсії за Списком №2 та зобов'язання призначити пільгову пенсію.

Згідно постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2015 року предметом розгляду був позов, заявлений ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення №100 від 09 липня 2014 року в частині відмови в зарахуванні до стажу пільгової роботи в Одеській філії приватного акціонерного товариства «Виробниче об'єднання «Стальканат-Сілур», з 12 жовтня 2007 року по 31 грудня 2010 року.

Тобто, предмет позову у вказаних справах є різним.

Як було вже зазначено вище, суд апеляційної інстанції у вищевказаній справі відмовив в позові в частині призначення пільгової пенсії тільки з підстав того, що період роботи з 21 жовтня 1986 року по 12 травня 1994 року, який не визнаний відповідачем, не був предметом дослідження по вказаній справі.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що даний предмет позову є іншим від того, який був предметом розгляду в іншій справі.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач, звернувшись до суду з даним адміністративним позовом посилається і на інші обставини якими підтверджено її період роботи з 21 жовтня 1986 року по 12 травня 1994 року на посаді машиніста водонагрівальних котлів, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до Списку №2.

Тобто, з викладеного вбачається, що і предмет і підстави позову є іншими.

Щодо іншого доводу апеляційної скарги, який полягає в тому, що позивач не має права на призначення пенсії з моменту первісного звернення, тобто з 29 травня 2014 року, оскільки на той час у неї не було необхідного пільгового стажу, а саме 10 років, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до теорії права, рішенням суду розв'язується матеріально-правовий спір між сторонами, підтверджується наявність або відсутність певних фактів, ним захищаються порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників справи.

Тобто, рішення суду перетворює спірні відносини сторін на безспірні.

Як правильно зауважив суд першої інстанції, судова констатація певних юридичних фактів не є підставою для врахування дати ухвалення рішення суду, як моменту виникнення правової підстави для виплати пенсії за Списком № 2.

Отже, звертаючись 29 травня 2014 року за пенсію, ОСОБА_2 мала необхідний пільговий стаж для призначення відповідної пенсії, однак, цей стаж не було визнано відповідачем як пільговий, що зумовило звернення до суду для його встановлення.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає помилковим висновок представника апелянта, що станом на 29 травня 2014 року позивач не мала права на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, оскільки рішеннями судів, які набрали чинності, встановлено зворотне.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Також, судом апеляційної інстанції ухвалою від 14 березня 2016 року апелянту було відстрочено сплату судового збору до винесення судового рішення за подання апеляційної скарги.

Суд, на підставі ст.88 КАС України, стягує відстрочений судовий збір з Пенсійного фонду у розмірі 535,92 грн.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов'язання призначити пенсію - залишити без змін.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси судовий збір у розмірі 535 (п'ятсот тридцять п'ять) грн. 92 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК в Одеській області / Приморський р-н./ 22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38016923, банк отримувача - ГУДКСУ в Одеській області, код банку отримувача (МФО) - 828011, рахунок отримувача - 1008, код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова