Справа № 2а/2515/189/12 (2а/751/240/15)
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2016 р. м. Київ К/800/44631/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С. (суддя-доповідач), Голяшкіна О.В., Стрелець Т.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 серпня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 пред'явила позов до управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради про визнання неправомірними дій та бездіяльності відповідача в частині не забезпечення виплати на її користь згідно статтей 12, 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомоги при народженні дитини в розмірі 1963,80 грн. та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в сумі 14938,80 грн., стягнення недоплаченої суми допомоги при народженні дитини та недоплаченої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по 14 травня 2010 року.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 лютого 2012 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 лютого 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про перерахунок і стягнення на користь ОСОБА_4 згідно статтей 12, 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомоги при народженні дитини в розмірі 1963,80 грн. та перерахунок і стягнення державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 07 липня по 31 грудня 2007 року та за 2009 рік скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року, позовні вимоги задоволено частково.

Зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_4 недоплаченої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до положень статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» № 2240-ІІІ у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року з врахуванням виплачених сум; зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_4 недоплаченої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2009 рік відповідно до положень статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-ХІІ у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років з врахуванням виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог повністю.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є матір'ю малолітньої дитини ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22 травня 2007 року.

З 13 липня 1990 року ОСОБА_4 знаходиться в зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_6. Сім'я позивача складається з п'яти осіб, а саме позивача, її чоловіка та трьох дітей, що підтверджується довідкою вуличного комітету № 21 Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 15 січня 2010 року.

ОСОБА_4 у травні 2007 року отримала одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 3400 грн., а з травня 2007 року по травень 2008 року отримувала щомісяця по 425 грн., всього 8500 грн., що підтверджується довідкою управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 28 липня 2015 року № 1398/08.

ОСОБА_4 отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09 липня 2007 року по 14 травня 2010 року, як незастрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування та допомогу при народженні дитини з 01 травня 2007 по 31 травня 2008 року.

Зі змісту відповіді УПСЗН Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 13 серпня 2010 року № М-293 вбачається, що при нарахуванні та виплаті ОСОБА_4 одноразової допомоги при народженні дитини та державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у 2007 році відповідач керувався положеннями Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», якими зупинено дію статті 12, частини 1 статті 15 та пункту 3 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-XII на 2007 рік..

Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги, зазначив, що позовні вимоги за період з 07 липня по 31 грудня 2007 року та за 2009 рік є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції із висновками суду першої інстанції погодився та залишив постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 серпня 2015 року без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із правовою позицією судів першої та апеляційної інстанції в цій частині погоджується із огляду на наступне.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, провадить збір та акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені статтею 34 Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використання цих коштів.

Право на вищевказану допомогу відповідно до статті 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» має застрахована особа (один із батьків дитини, усиновитель, баба, дід, інший родич або опікун), яка фактично здійснює догляд за дитиною. Вказана допомога надається застрахованим особам у формі матеріального забезпечення у період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і частково компенсує втрату заробітної плати (доходу) у період цієї відпустки.

Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, як передбачено статтею 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (в редакції статті на момент виникнення спірних правовідносин), надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правління Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом. Зазначена норма закону введена в дію з 01 січня 2002 року Законом України «Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування» від 11 січня 2001 року № 2213-ІІІ.

Згідно статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Пунктом 14 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» дію частини 1 статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» на 2007 рік зупинено та статтею 56 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» встановлено розмір допомоги для незастрахованих осіб не менше 90 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року пункт 14 статті 71 Закону № 489-V визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З огляду на зазначене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає, що у 2007 році виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 09 липня 2007 по 31 грудня 2007 року повинна здійснюватись у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (в редакції статті на момент виникнення спірних правовідносин).

Разом з цим, до 01 січня 2008 року, тобто до дати набрання чинності Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік» № 107-VI правовідносини щодо виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку регулювалися Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-XII, дія якого поширювалася на осіб, не застрахованих в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (стаття 13) та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» №2240-III, який поширював свою дію на застрахованих у зазначеній системі осіб. Розмір допомоги також визначався цими законами.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік» № 107-VI внесені відповідні зміни до Законів України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-XII та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» № 2240-III, зокрема, змінами до статті 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-XII поширена їх дія на застрахованих осіб, а із Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» № 2240-III виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційними низку положень Закону № 107-VI, в тому числі й пункту 25 розділу II Закону № 107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було передбачено, що розділ II цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Враховуючи зазначене, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 відновили свою дію вищезазначені положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» № 2240-III, а з 01 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» № 2811-XII.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи в частині позовних вимог про перерахунок і виплату державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 07 липня по 31 грудня 2007 року та за 2009 рік, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права та прийшли до правильного висновку, що позов ОСОБА_4 підлягає в цій частині частковому задоволенню.

Також колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновками судів про те, що суд не має компетенції визначати суму недоплачених виплат та стягувати її з відповідача, оскільки не може підміняти державний орган, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а лише може визнати такі дії чи бездіяльність протиправними і зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, не визначаючи конкретні суми.

Встановивши, що відповідачі порушили норми права, які регулюють спірні відносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними і зобов'язати відповідачів здійснити нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум із відповідача.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та встановлених обставин справи у цій частині позовних вимог.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права під час ухвалення судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Щодо позовних вимог про стягнення недоплаченої допомоги при народженні дитини колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає, що скасовуючи 25 червня 2015 року постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 лютого 2012 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про нарахування та виплату ОСОБА_4 одноразової допомоги при народженні дитини і направляючи справу до суду першої інстанції на новий розгляд Вищий адміністративний суд України зазначив, що відповідно до статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до вимог цього кодексу і не може виходити за межі позовних вимог.

Це положення означає, що лише позивач має право змінити свої позовні вимоги або відмовитись від них.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо відмови ОСОБА_4 від позовних вимог про стягнення 1963,80 грн. заборгованості з виплати допомоги при народженні дитини. Проте, у судових рішеннях не містяться висновки щодо цієї частини позову. Додаткове рішення в цій частині судами не приймалось.

При новому розгляді справи суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову в цій частині, прийшов до висновку, що недоплачена сума допомоги при народжені дитини не є шкодою, а тому ці вимоги задоволенню не підлягають.

При цьому судом першої інстанції не досліджувались вимоги про стягнення 1963 грн. 80 коп. недоплаченої допомоги при народженні дитини, висновок щодо їх обґрунтованості чи необґрунтованості судом не приймався.

Заперечуючи проти адміністративного позову управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові зазначило, що призначення та виплата допомоги при народженні дитини ОСОБА_4 проводилась відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», Порядку призначення і виплати тимчасової державної допомоги сім'ям з дітьми та Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік».

Відповідно до статті 12 Закону допомога при народженні дитини надається у сумі, кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження дитини. Виплата допомоги здійснюється одноразово у дев'ятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта - протягом наступних 12 місяців у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» передбачалось, що допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у таких розмірах: допомога при народженні дитини - у розмірі 8500 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово при народженні дитини в сумі 3400 гривень, решта - протягом наступних 12 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається із довідки управління праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові від 28 липня 2015 року № 1398/08 ОСОБА_4 отримала з травня 2007 року по травень 2008 року 8500 грн.

На зазначені обставини суд апеляційної інстанції уваги не звернув, недоліків рішення суду першої інстанції не усунув.

Згідно із статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судами не були дослідженні обставини щодо виплати позивачу допомоги при народженні дитини, відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, рішення судів першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд в частині позовних вимог про стягнення недоплаченої допомоги при народженні дитини.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті і винести законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 227, 230, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 серпня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року в частині позовних вимог про стягнення згідно статтей 12, 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомоги при народженні дитини в розмірі 1963,80 грн. скасувати, справу направити до Новозаводського районного суду м. Чернігова на новий розгляд.

В іншій частині постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 серпня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в частині відмови в задоволенні касаційної скарги Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: