Справа № 357/4434/16-а
Суддя: Кошель Л. М.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/4434/16-а
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Кошель Л. М. ,

при секретарі - Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради, треті особи комунальне підприємство «Білоцерківський вантажний авіаційний комплекс», Академічна художня школа, Білоцерківська громадська організація інвалідів-ліквідаторів Чорнобиля, Білоцерківська міська громадська організація Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Союз Чорнобиль України», Білоцерківська міська рада організаціі ветеранів України, Білоцерківська міська організація профспілки працівників культури, Білоцерківська міська організація політичної партії «ВО «Батьківщина», Білоцерківське міське відділення Української Асоціації звільнених у запас кадрових військовослужбовців, Білоцерківський інститут економіки та управління вищого навчального закладу « Відкритий міжнародний університет розвитку людини « Україна», Білоцерківське міське товариство інвалідів «Фенікс», громадська організація «Білоцерківський міський комітет сімей загиблих (померлих) учасників бойових дій та ветеранів війни» , Білоцерківський міський осередок Всеукраїнської громадської організації Асоціація соціальної підтримки і захисту співробітників спецслужб України «Співдружність», громадська організація «Академія традиційного карате-до», громадська організація «Думка громади», громадська організація Айкідо-клуб «Триєдинство», Євангельська Християнська церква «Джерело Життя», Київська обласна асоціація аптечних працівників, комунальне підприємство «Аптека № 181», комунальне підприємство «Аптека № 1», комунальне підприємство «Аптека № 113», комунальне підприємство «Аптека № 62», комунальне підприємство «Аптека № 89», комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа», комунальний заклад Білоцерківської міської ради «Білоцерківський міський Будинок органної та камерної музики», комунальне підприємство Київської обласної ради «Київський академічний обласний музично-драматичний театр ім.П.К.Саксаганського», Білоцерківське міськрайонне обєднання ВУТ «Просвіта» ім.Тараса Шевченка, навчально-виробниче підприємство «Інвапром», Підприємство «Аптека № 245», релігійна громада Української Греко-Католицької Церкви парафії Різдва Христового, Київська обласна організація політичної партії «Рідне місто», фізична особа підприємець ОСОБА_3, Центр поштового зв»язку №1 Київської обласної дирекції УДППЗ «Укрпошта», громадська організація «Всеукраїнська спілка інвалідів ветеранів війни в Афганістані «Десантне братство», комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Архітектурно-планувальне бюро» , Українська Православна Церква парафія Святителя Луки Войно-Ясенецького , комунальне підприємство Білоцерківської міської ради « Міськреклама» , про часткове скасування рішення суб»єкта владних повноважень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, посилаючись на те, що 10 лютого 2016 року Білоцерківською міською радою незаконно, з перевищенням своїх повноважень, було ухвалене рішення № 6-06-УІІ " Про надання пільг" при нарахуванні орендної плати за користування комунальним майном, а тому його слід визнати протиправним та скасувати.

В ході судового розгляду позивач двічі зменшував позовні вимоги, остаточно в заяві від 01.06.2016 р. просив суд частково скасувати рішення Білоцерківської міської ради № 6-06-УІІ " Про надання пільг", а саме, пункти 1,2,5,18,19,22,23,26,31,32,33, з 40 по 62,65,69,71,72,73,74,76,77,78,79,80,88,89.

Представники відповідача проти позову заперечували.

Представники третіх осіб, що були залучені до участі в справі за їхніми особистими заявами, просили в позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, його представника адвоката ОСОБА_2 представників відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов безпідставний і до задоволення не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що 10 лютого 2016 року Білоцерківською міською радою було ухвалене рішення № 6-06-УІІ " Про надання пільг" при нарахуванні орендної плати за користування комунальним майном / том 1 , а.с.9-18/

Даним рішенням було надано пільгову орендну плату за користування нежитловими приміщеннями комунальної власності 57 юридичним особам та двом фізичним особам-підприємцям, 8 юридичним особам об"єкти комунальної власності надані в користування безоплатно, 4 суб"єктам відмовлено у встановленні пільгової орендної плати.

Позивач ОСОБА_1 просив частково скасувати вказане вище рішення Білоцерківської міської ради, посилаючись на те, що у зв"язку із виключенням частини четвертої статті 19 Закону України " Про оренду державного та комунального майна" органи місцевого самоврядування позбавлені права встановлювати пільгову орендну плату за користування комунальним майном. Позивач стверджував, що він як член територіальної громади міста , зацікавлений в отриманні до місцевого бюджету доходів від орендованого комунального майна у повному обсязі і, як наслідок, покращення міської інфраструктури за рахунок цих коштів.

При вирішенні спору суд виходив з наступного.

Згідно ст.1 Закону України " Про місцеве самоврядування в Україні" право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майно, що належить їй , як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Згідно ч.5 ст.60 Закону України " Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об"єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об"єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об"єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

За ч.7 ст.60 Закону України " Про місцеве самоврядування в Україні" майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об"єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню.

Згідно ст. 759 ЦК за договором найму/ оренди/ наймодавець передає або зобов»язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму / оренди/.

Відповідно до ч.1 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Закон України " Про оренду державного та комунального майна" регулює організаційні відносини, пов"язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності / далі підприємства/, їх структурних підрозділів та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності...

Згідно ст.2 Закону України " Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна;

органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

За ст.3 Закону України " Про оренду державного та комунального майна" відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст.4 Закону України " Про оренду державного та комунального майна" об"єктами оренди за цим законом є : цілісні майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць). Цілісним майновим комплексом є господарський об'єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання. У разі виділення цілісного майнового

комплексу структурного підрозділу підприємства складається розподільчий баланс. Грошові кошти та цінні папери з урахуванням дебіторської та кредиторської заборгованості орендодавець надає орендареві на умовах кредиту за ставкою рефінансування Національного банку України, а інші оборотні матеріальні засоби викуповуються орендарем. Порядок викупу оборотних матеріальних засобів та

використання грошових коштів, одержаних від їх викупу, а також грошових коштів, наданих орендареві на умовах кредиту відповідно до цієї статті, визначаються Кабінетом Міністрів України; нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення) та

інше окреме індивідуально визначене майно підприємств; майно, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації); захисні споруди цивільного захисту із збереженням їх

цільового призначення, крім зазначених у частині другій цієї статті.

Нерухоме майно органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, правоохоронних

органів і органів доходів і зборів, що не використовується зазначеними органами для здійснення своїх функцій, може бути передано в оренду без права викупу орендарем та передачі в суборенду.

Статтею 19 Закону України " Про оренду державного та комунального майна" визначено: 1.Орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну

плату незалежно від наслідків господарської діяльності. 2.Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і

балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності. Орендна плата, встановлена за відповідною методикою, застосовується як стартова під час визначення орендаря на конкурсних засадах.3. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі. Частину четверту статті 19 виключено на підставі Закону N 3269-VI ( 3269-17 ) від 21.04.2011 \

Слід зазначити, що частина четверта статті 19 вказаного закону до виключення передбачала, що орендарям збиткових підприємств, а також об'єктів, що мають важливе соціальне значення, орендодавець може надавати пільги щодо орендної плати. Порядок визначення таких підприємств (об'єктів), а також умови надання цих пільг встановлюються: Кабінетом Міністрів України - для підприємств (об'єктів), що перебувають у державній власності; органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - для підприємств (об'єктів), що належать Автономній Республіці Крим; органами місцевого самоврядування - для підприємств (об'єктів), що перебувають у комунальній власності.

Проаналізувавши вищевказані норми законів, суд прийшов до висновку, що посилання позивача на відсутність у суб"єктів місцевого самоврядування права встановлювати пільги з орендної плати за користування комунальним майном є не обгрунтованими.

Кабінет Міністрів України постановою № 786 від 04 жовтня 1995 року затвердив Методику розрахунку орендної плати за державне майно. ОСОБА_7 містить норму про фактичне встановлення пільги, а саме, орендної плати в розмірі 1 грн. окремим категоріям орендарів.

Пільги щодо орендної плати визначені і законами, зокрема, статтею 6 Закону України " Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів" передбачено, що державні та комунальні телерадіоорганізації, редакції державних і комунальних періодичних видань та періодичних видань, заснованих об'єднаннями громадян, державними науково-дослідними установами, навчальними закладами, трудовими і журналістськими колективами, підприємства зв'язку, що їх розповсюджують, користуються орендою та послугами поштового, телеграфного і телефонного зв'язку в порядку та за тарифами, встановленими для бюджетних організацій.

Крім того, окремими законами гарантовано право визначених суб"єктів на безоплатне отримання в користування нежитлових приміщень комунальної власності. Так, статтею 20 Закону України " Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що центральні та місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, Рада міністрів Автономної Республіки Крим у межах своєї компетенції надають ветеранським організаціям фінансову підтримку, кредити з коштів відповідних бюджетів, а також безплатно надають будинки, приміщення, обладнання та інше майно, необхідне для здійснення їх статутних завдань. Ветеранські організації звільняються від плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) в межах середніх норм споживання (надання), телефоном у приміщеннях та будинках, які вони займають..

Тобто, виходячи з аналізу вищевказаних норм, можна стверджувати, що право на надання пільги органами місцевого самоврядування існує. А виключення п.4 ст.19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» слід розуміти не як обмеження права органів місцевого самоврядування на надання пільг, а навпаки, саме надання права вищевказаним органам самостійно затвердити методику розрахунку орендної плати за користування комунальним майном для своєї громади з урахуванням її потреб та особливостей, в тому числі і визначити категорії суб"єктів-пільговиків.

Наразі Білоцерківська міська рада не затвердила власного положення / методики/ про орендну плату, але даний факт не позбавляє її права встановлювати пільги окремим орендарям, враховуючи їхнє фінансове становище та позитивну роль діяльності цих суб"єктів для територіальної громади міста.

За ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб»єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Позивач звернувся до суду із позовом про часткове скасування акту органу місцевого самоврядування індивідуальної дії, який не стосується його безпосередньо. А правові акти індивідуальної дії породжують права і обов"язки тільки у тих суб"єктів, яким його адресовано. Позивач жодним чином не довів в суді, що оскаржуване ним рішення порушує саме його права та інтереси, аргументація позову зводилася до посилання на гіпотетичні вигоди від орендних платежів члена територіальної громади. При цьому, стверджуючи про відсутність повноважень у відповідача на встановлення пільг щодо орендної плати, позивач вибірково самостійно визначає хто з орендарів гідний пільги, а хто має бути її позбавлений, не пояснюючи в суді такого підходу, користуючись лише правом на звернення з адміністративним позовом, але не обов"язком доказувати свою позицію.

Тому суд дійшов до висновку про відсутність у позивача права на захист у зв"язку із оскарження акту індивідуальної дії, який не стосується його безпосередньо. Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 24.02.2015 р. у справі № 21-34а15.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.759-762 ЦК України, Законом України " Про місцеве самоврядування в Україні", Законом України " Про оренду державного та комунального майна", ст.ст. 2,6,9, 17,18, 70, 99, 159-163, 185,186 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Л. М. Кошель