Справа № 804/291/16
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2016-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2016 р. Справа № 804/291/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
при секретаріПрихно К.С.
представника позивача представника відповідача Хороша Д.С. Гармаш О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Представник позивача у судовому засіданні пояснив обставини справи таким чином, як про це зазначено вище, підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив позов задовольнити повністю.
Представник відповідача під час судового засідання заперечував проти задоволення розглядуваного адміністративного позову, зазначивши, що висновки перевірки є правомірними, відповідають дійсності, ґрунтуються на підтверджених в ході перевірки даних, а здійснені господарські операції з контрагентом не були спрямовані на реальне настання наслідків. Це призвело до встановлених перевіркою порушень ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» норм чинного законодавства, у зв'язку із чим на підставі акту перевірки і було винесене спірне податкове повідомлення-рішення від 22.09.2015 року за №000294801. Отже, воно є правомірним та скасуванню не підлягає.
Заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення цього адміністративного позову у повному обсязі, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що у період з 03.08.2015 року по 25.08.2015 року Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби (далі - СДПІ) була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» (код ЄДРПОУ - 23359034) з питань дотримання вимог податкового законодавства України, правильності, повноти нарахування та сплати податків до бюджету при фінансово-господарських взаємовідносинах з наступними підприємствами: за період з 01.02.2015 року по 28.02.2015 року з ТОВ ДОК «Професійний захист», ДП «Житомирська Мехколона» ПАТ «Київсільелектро», ТОВ «Міжнародний центр розвитку енергетики» (далі - ТОВ «МЦРЕ»); за період з 01.03.2015 року по 31.03.2015 року з ТОВ ДОК «Професійний захист», ТОВ «МЦРЕ», ТОВ «ПРОМЗІЗ»; за період з 01.04.2015 року по 30.04.2015 року з ТОВ ДОК «Професійний захист», ТОВ «МЦРЕ», ТОВ «ПК КРАФТ».
Перевірку проведено на підставі направлень від 31.07.2015 року №49/28-01-48, від 04.08.2015 року №57/28-01-48-03, виданих СДПІ, згідно пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, відповідно до наказу СДПІ від 30.07.2015 року №132 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго».
Хід та результати проведеної перевірки зафіксовані відповідачем в акті перевірки від 04.09.2015 року №84/28-01-48-01/23359034.
Згідно акту при перевірці використані наступні документи: установчі документи, податкові декларації з податку на додану вартість (ПДВ) за перевіряємий період, журнал-ордери по рахунках 631, 64, 311, первинні документи, які були оформлені між підприємствами при здійсненні фінансово-господарських операцій, а саме: договори та додатки до них, податкові накладні, товарно-транспортні накладні (ТТН), видаткові накладні, акти приймання виконаних будівельних робіт, акти виконаних робіт (наданих послуг), звіти наданих послуг, звіти технічної підтримки системних компонентів, акти прийому-передачі техніки в ремонт та з ремонту, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, закази-наряди на роботи, прибуткові ордери, довідка про працівників підприємства, довідка про обладнання, ліцензії, дозволи, сертифікати відповідності, якості, декларації відповідності, свідоцтва робітників, державні санітарно-епідеміологічні висновки, банківські виписки, бухгалтерські виписки, бухгалтерські довідки, листи підприємств, журнали реєстрації інструктажу з питань охорони праці, журнал реєстрації відвідувачів, розрахунок витрат, пов'язаних з відрядженням працівників.
Також наголошено на тому, що інших документів надано не було. Крім того, при проведенні перевірки використана інформація комп'ютерних автоматизованих систем АС «Аудит», АРМ «Бест Звіт», «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» АІС «Картка платника», АІС «Реєстр платників податків, інформація».
Такі висновки податковий орган обґрунтовує тим, що в ході проведеної перевірки ним встановлена неможливість підтвердити реальність господарської операції між ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» та ТОВ «МЦРЕ» по договорам на загальну суму ПДВ - 170250,00грн. включену до складу податкового кредиту в лютому - квітні 2015 року.
Тому, 16.10.2015 року відповідачем було винесено наказ «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», згідно якого, у зв'язку із виявленням обставин (при розгляді заперечень до акту позапланової документальної перевірки від 04.09.2015 року №84/28-01-48/23359034), які потребують додаткової перевірки ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України та на підставі доповідної записки начальника відділу податкового супроводження підприємств транспорту і зв'язку, паливно-енергетичного комплексу начальником СДПІ наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку.
На підставі направлення від 19.10.2015 року №156/28-01-48-01, згідно пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.78.1.5 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України у період з 19.10.2015 року по 20.10.2015 року відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» з питань дотримання вимог податкового законодавства України, правильності, повноти нарахування та своєчасності сплати ПДВ до бюджету при фінансово-господарських взаємовідносинах з наступними підприємствами: за період з 01.02.2015 року по 31.04.2015 року з ТОВ «МЦРЕ».
Хід та результати проведеної перевірки були зафіксовані в акті перевірки від 03.11.2015 року №126/78-01-48-03/23359034.
За відомостями акту при перевірці використані такі документи: установчі документи, податкові декларації з ПДВ за перевіряємий період та додатки до неї, журнал-ордери по рахунках 631, 64, 311, первинні документи, а саме: договори та додатки до них, податкові та видаткові накладні, акти виконаних робіт (наданих послуг), звіти наданих послуг, звіти технічної підтримки системних компонентів, акти прийому-передачі техніки в ремонт та з ремонту, довідки про працівників підприємства, довідки про обладнання, ліцензії, дозволи, свідоцтва робітників, банківські виписки, бухгалтерські довідки, листи підприємств, журнал реєстрації відвідувачів, розрахунок витрат, пов'язаних з відрядженням працівників.
Підставою для таких висновків стали встановлені в ході перевірки факти про те, що ТОВ «МЦРЕ» не надавались послуги, зазначені в оформлених податкових накладних та актах виконаних робіт, а контрагенти, залучені до їх виконання, не могли їх надати внаслідок відсутності виробничих потужностей, персоналу, відсутності підприємств за місцем реєстрації. Тому, на думку перевіряючих, неможливо підтвердити реальність господарської операції між ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» та ТОВ «МЦРЕ» по договорах на загальну суму ПДВ - 170250,00грн. включену до складу податкового кредиту в лютому - квітні 2015 року.
Тобто, за результатами перевірки згідно акту від 03.11.2015 року відповідачем були підтверджені висновки попередньої документальної позапланової виїзної перевірки товариства за актом від 04.09.2015 року.
Не погодившись із рішеннями відповідача та результатами адміністративного оскарження, ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» звернулось до суду із цим адміністративним позовом за захистом своїх прав, свобод та інтересів щодо підтвердження реальності проведених господарських операцій.
Предметом доказування в цій адміністративній справі є встановлення правомірності чи протиправності винесення СДПІ спірних податкових повідомлень-рішень, з приводу чого суд зазначає наступне.
Як вже зазначалось вище, відповідачем були проведені документальні позапланові виїзні перевірки. Оспорюване податкове повідомлення-рішення було прийняте на підставі акту перевірки від 04.09.2015 року №84/28-01-48-01/23359034 та залишене без змін за результатами повторної перевірки, адміністративного оскарження.
Згідно ст.75, ст.78 Податкового кодексу України (у чинній на момент проведення перевірки редакції) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.
В ході перевірки було встановлено, що у перевіряємий період позивачем укладені такі цивільно-правові договори:
Для належного надання послуг виконавець шляхом надання запитів №3/1 від 27.01.2015 року, №3/3 від 27.01.2015 року та №3/2 від 27.01.2015 року погодив з позивачем перелік консультантів, які будуть надавати послуги та яким необхідно надати доступ на підприємство позивача. Фіксація візитів представників замовника здійснювалась у Журналі реєстрації відвідувачів ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго».
Згідно акту перевірки відповідачем було встановлено, що за період лютий - квітень 2015 року взаємовідносини між ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» та ТОВ «МЦРЕ» відбувались згідно укладених договорів про надання послуг з технічної підтримки системних компонентів. Під час надання вказаних послуг позивачем були оформлені податкові накладні, акти виконаних робіт, які підписані та скріплені печатками обох підприємств. Звітами наданих послуг, технічної підтримки системних компонентів КІСУ SAP ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», де вказано перелік виконаних запитів та виконаних сервісів з результатами робіт, підтверджено надання послуг за укладеними договорами. Також відповідач вказав, що до перевірки позивачем були надані свідоцтва робітників, які виконували послуги, свідоцтва видані ТОВ «САП Україна», журнал реєстрації відвідувачів ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», а в журналі зазначені фамілії працівників ТОВ «МЦРЕ», які були допущені на підприємство. Розрахунки між суб'єктами господарювання за надані послуги проводились у безготівковій формі платіжними дорученнями за переліком, вказаним в акті.
Натомість відповідач вважає, що проведені господарські операції документально підтверджені не були. Адже під час перевірки було встановлено, що ТОВ «МЦРЕ» самостійно не надавались послуги позивачу, а залучались субпідрядні організації. Також відповідач зазначив, що в актах приймання-передачі наданих послуг відсутня інформація про характер та обсяг послуг.
Згідно пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до вимог п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
За ст.22 Податкового кодексу України визначено що є об'єктом оподаткування. Ним визнано майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.
У п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;
в) ввезення товарів на митну територію України;
г) вивезення товарів за межі митної території України;
е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.
Згідно п.186.1 ст.186 Податкового кодексу України місцем постачання товарів є:
а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах "б" і "в" цього пункту);
б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою;
в) місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені.
Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
За положеннями п.85.2, п.85.4, п.85.8 ст.85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
При цьому великий платник податків зобов'язаний також надати в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб копії документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів (якщо такі документи створюються ним в електронній формі), не пізніше робочого дня, наступного за днем початку документальної виїзної планової, позапланової перевірки, документальної невиїзної перевірки.
При проведенні перевірок посадові особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
При встановленні факту здійснення господарської операції, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.
Відповідно до п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об'єкта фінансового лізингу таким орендарем.
Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).
Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше:
ніж через 365 календарних днів з дати складення податкової накладної;
для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку;
для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно.
Ведення бухгалтерського обліку, який є підставою для податкового обліку, регламентується Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХІV та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704.
Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-ХІV (у відповідній чинній на момент проведення перевірки редакцій), первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Згідно ст.3 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.
Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Статтею 4 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах: превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з їх юридичної форми.
Первинні документи повинні бути складені під час здійснення кожної господарської операції.
Статтею 9 вищевказаного Закону встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Системний аналіз вказаних норм показує, що лише в разі фактичного здійснення господарської операції документ може вважатися первинним та тим самим підтверджувати реальність проведення такої господарської операції. Тому, якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. А для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, яка має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Також Вищий адміністративний суд України листом «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України» від 02.06.2011 року №742/11/13-11 та листом «Щодо підтвердження даних податкового обліку» від 01.11.2011 року №1936/11/13-11 наголошує на тому, що підставою права на податкові витрати та податковий кредит з ПДВ є: по-перше, реальність здійсненого платником податків придбання товарів, робіт, послуг, у зв'язку з чим ці витрати й були понесені, та, по-друге, належне оформлення таких операцій первинними документами бухгалтерського обліку та іншими документами.
Як вже зазначалось, за поясненнями позивача з метою підтвердження реальності здійснення господарських операцій за вищевказаними договорами, податковому органу надавались акти приймання-передачі, податкові накладні, платіжні доручення. Зокрема, у звітах про надання послуг у лютому - квітні 2015 року вказаний перелік фактично наданих послуг, кількість фахівців, залучених до надання послуг, вартість послуг, підписи осіб, відповідальних за здійснення господарської операції.
На підтвердження реальності проведених господарських операцій позивач надав контролюючому органу під час перевірки та суду всі необхідні первинні документи, належність яких була встановлена під час судового розгляду справи.
Крім того, щодо тверджень податкового органу про відсутність у ТОВ «МЦРЕ» виробничих потужностей та персоналу задля проведення спірних господарських операцій та залучення для цього субпідрядників, то суд зазначає таке.
2.6.1 прийняті на роботу за сумісництвом з інших підприємств.
Працівник, який отримує на одному підприємстві дві, півтори ставки, тобто оформлений за сумісництвом на тому самому підприємстві, де й основне місце роботи (внутрішнє сумісництво), або менше однієї ставки, в обліковій кількості штатних працівників враховується як одна фізична особа;
2.6.2 залучені до виконання робіт за цивільно-правовими договорами (договорами підряду).
Працівник, який перебуває в обліковому складі підприємства і уклав цивільно-правовий договір з цим самим роботодавцем, враховується в обліковій та середньообліковій кількості працівників один раз за місцем основної роботи та не враховується у кількості працюючих за цивільно-правовими договорами;
2.6.3 переведені з інших підприємств згідно з договорами між суб'єктами господарювання;
2.6.4 учні, слухачі професійно-технічних навчальних закладів, які проходять виробниче навчання та виробничу практику на підприємстві згідно з договорами про надання робочих місць для зазначених цілей;
2.6.5 особи, направлені підприємствами для навчання у навчальних закладах з відривом від виробництва, які одержують за рахунок коштів цих підприємств тільки стипендію;
2.6.6 особи, які навчаються за рахунок коштів, передбачених у зведених кошторисах будівництва, для роботи на підприємствах, які будуть вводитися в дію;
2.6.7 працівники, які подали заяви про звільнення і припинили роботу до закінчення строку попередження або які припинили роботу без попередження адміністрації. Вони виключаються із облікового складу працівників з першого дня невиходу на роботу.
Отже, при наданні послуг за вищевказаними договорами була залучена необхідна кількість фахівців, які були погоджені із позивачем та яким був наданий віддалений доступ до системи SAP, до ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго». Тобто ці працівники надавали послуги за договорами, що також підтверджено і копіями актів приймання-передачі послуг. Тому, послуги ТОВ «МЦРЕ» надавались саме співробітниками товариства без залучення субпідрядників, як про це вказує податковий орган. А для надання послуг у сфері інформатизації відсутня потрібність у великому об'ємі основних засобів. Обсяг та характер наданих послуг та проведених робіт також підтверджено матеріалами справи. Крім того, статутом позивача у переліку видів його діяльності передбачені в тому числі і послуги у сфері інформатизації, інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп'ютерних програм: комп'ютерне програмування, консультування з питань інформатизації, діяльність із керування комп'ютерним устаткуванням тощо.
Що стосується посилань відповідача про порушення вимог чинного законодавства України контрагентом ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» при здійсненні своєї господарської діяльності, то суд зазначає, що і такі посилання є протиправними та до уваги прийматися не можуть.
Так, Вищий адміністративний суд України від 02.06.2011 pоку №742/11/13-11 у своєму листі зазначив, що про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити обставини, за якими всупереч даним податкового обліку будь-кого з учасників операції у нього відсутні зміни активів, зобов'язань чи власного капіталу принаймні в одного з таких учасників (наприклад, збільшення статутного капіталу особи за рахунок активів, що не мають ринкової вартості, зокрема фіктивних цінних паперів, тобто цінних паперів, обіг яких на момент вчинення операції був припинений після оприлюднення даних щодо скасування свідоцтва про реєстрацію їх випуску).
Натомість чинним законодавством України не передбачено обов'язку суб'єкта господарювання перевіряти ділову репутацію та податкову дисципліну контрагента під час укладення та виконання договорів між ними.
Судова практика Верховного суду України (постанови від 09.09.2008 року, справа №21-500во08, від 01.06.2010 року, справа №21-573во10) також свідчить, що у випадку не виконання контрагентом свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, негативні наслідки та відповідальність щодо цього наступають саме для цієї особи. Та зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має усі необхідні підтвердження розміру свого податкового кредиту.
У постанові Верховного суду України від 31.01.2011 року, справа №14/11, за позовом Закритого акціонерного товариства «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення за тотожних обставин та на підставі вказаних норм закону Верховний Суд України дійшов висновку про те, що чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання, зокрема, тим, який не був постачальником товарів (послуг), на вартість яких нарахований ПДВ, що включений платником податку до податкового кредиту.
Верховний Суд України у вказаному рішенні також наголосив, що такий висновок узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.
Згідно з ч.1 ст.244 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду (Європейський Суд з прав людини) як джерело права.
За ст.61 Конституції України межі юридичної відповідальності кожного платника податків мають індивідуальний характер та поширюються на діяння, що визначаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником податків. При цьому, не передбачено юридичної відповідальності суб'єкта права за порушення податкової дисципліни іншими особами згідно із законом.
Згідно ч.1 ст.69, ч.1 ст.71 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Суд згідно ст.86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Отже, позивач надав суду належні докази на підтвердження реальності проведення господарських операцій щодо надання йому послуг у сфері інформатизації ТОВ «МЦРЕ», надав суду всі необхідні докази цього. А доводи відповідача не знайшли свого підтвердження.
Тому, оскаржуване податкове повідомлення-рішення, винесене внаслідок встановлених порушень, є протиправним, як і нараховані ним суми грошового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій.
У зв'язку з цим адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.
Що стосується вирішення питання про судовий збір, то суд зазначає, що на підставі ст.ст.87, 94 КАС України, положень Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне присудити на користь позивача з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби сплачену суму судового збору у загальному розмірі - 3830,63 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 60, 86, 160, 161, 163 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Присудити з Державного бюджету України на користь публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби сплачену суму судового збору у загальному розмірі - 3830,63 грн.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складений 13 квітня 2016 року.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 13 квітня 2016 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник