Справа № 2а/0270/4455/11
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 травня 2016 р. Справа № 2а/0270/4455/11

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Франчук А.О.

представників позивача: Гуцалюка Д.В., Скржешевського М.С.

представників відповідача: Мавроді Р.Ф., Маковія О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Приватного підприємства "Фарвуд"

до: Вінницької митниці ДФС

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство "Фарвуд" (далі - ПП "Фарвуд", позивач) з адміністративним позовом до Вінницької митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень форми "Р" №20 та №21 від 16.06.2011 року.

Ухвалою суду від 30.05.2016 року, постановленою без виходу у нарадчу кімнату, в порядку ст. 55 КАС України здійснено заміну відповідача - Вінницької митниці на його правонаступника - Вінницької митниці ДФС.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що за результатами документальної планової виїзної перевірки стану дотримання законодавства України з питань митної справи при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності ПП "Фарвуд" за період з 01 травня 2008 року по 01 травня 2011 року, відповідачем було складено акт від 08 червня 2011 року №0006/11/401000000/, на підставі якого 16.06.2011 року прийнято податкове повідомлення № 20, яким збільшено суму грошового зобов'язання по ввізному миту на 317684,31 грн., у тому числі 63536,86 грн. - штрафні санкції та податкове повідомлення №21, за яким сума податкового зобов'язання по податку на додану вартість становить 63536,86 коп., у тому числі 12707,37 коп. - штрафні санкції.

Не погоджуючись із висновками, що викладені в акті перевірки, зокрема щодо невірного декларування коду товару "зерносушильний комплекс" за ВМД №401010000/9/000606 від 13 травня 2009 року, в частині окремих його складових елементів, а саме: "бункерів для зберігання зерна", та, відповідно, і з винесеними податковими повідомленнями, позивач звернувся до суду із вимогою їх скасування.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, за обставин, що викладені у позовній заяві та наданих суду додаткових пояснень. Просили позов задовольнити.

Представники відповідача проти позову заперечували з мотивів, що викладені письмово та долучені до матеріалів справи. Свої заперечення обґрунтовували правильністю висновків, що знайшли відображення у акті перевірки від 08 червня 2011 року №0006/11/401000000/ щодо правомірності проведення пост-аудиту в процесі документальної перевірки та за наслідками здійсненого митного оформлення товарів, а тому просили в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив, що 25 лютого 2009 року між ПП "Фарвуд" та Приватною компанією "Програмпром ПТИ ЛТД" (Сингапур) був укладений договір про міжнародний лізинг №1, у відповідності до змісту пункту 1.1 якого Лізингодавець передає Лізингоотримувачу обладнання (комплекс для сушіння і зберігання зерна з елементами зернотранспорту), а Лізингоотримувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та оплатити лізингові платежі у порядку визначеному даним договором. Сума контракту склала 750000 доларів США. Крім того, наявне додаткове погодження до договору про міжнародний лізинг №1 від 25 лютого 2009 року про графік лізингових платежів на загальну суму 835313 доларів США.

Товар ввозився на територію України за ВМД №401010000/9/000606 від 10 травня 2009 року, у графі 31 якої зазначались відомості про товар згідно з описом товарів у специфікаціях, а у графі 33 - визначався код товару (зернозберігаючого комплексу) згідно з УКТЗЕД - 84193100 „Сушарки для сільськогосподарських продуктів", що відповідно до Закону України „Про Єдиний митний тариф" класифікується за ставкою мита - 0%.

Дана операція з імпорту на територію України зерносушильного обладнання обкладалася податком на додану вартість за ставкою 20 % від митної вартості товару (відповідно до Закону України „Про податок на додану вартість" чинного на час виникнення даних відносин). Позивачем сплачено суму податку на додану вартість від митної вартості товару, який ввозився на територію України за ВМД, що підтверджується штампами "Сплачено", проставленими відповідачем у відповідній графі ВМД.

Встановлено, що в період з 12.05.2011 року по 08.06.2011 року відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку стану дотримання законодавства країни з питань митної справи при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності ПП "Фарвуд" за період з 01 травня 2008 року по 01 травня 2011 року, за результатами якої був складений акт № К0006/11/401000000/ від 08 червня 2011 року.

За висновками акта перевірки позивачу інкримінується порушення вимог статті 81 Митного кодексу України, Закону України "Про Митний тариф України", що, в свою чергу, спричинило несплату до бюджету належних платежів і податків в сумі 304976,94 грн., з них: ввізне мито - 254147,45 грн., податок на додану вартість - 50829,49 грн.

Зокрема, у акті перевірки вказано, що під час митного оформлення вантажів за вантажною митною декларацією № 401010000/9/000606 від 10 травня 2009 року ПП "Фарвуд" було невірно заявлено код товару 841931000 (ставка мита 0%) згідно УКТЗЕД "бункери для зберігання зерна" у кількості 7-ми штук, як окремих складових зерносушильного комплексу з елементами транспортування та вентиляції в комплекті з баштовою зерносушаркою (модель GSI3500), оскільки кваліфікуючого ознакою для класифікації спірного зерносушильного комплексу є його основна функції (забезпечення умов для тривалого зберігання зерна без змін якісних характеристик), у зв'язку з чим ввезений товар належить до товарної під категорії (ставка мита 7%).

16 червня 2011 року на підставі вказаного акта перевірки Вінницькою митницею прийнято податкове повідомлення форми "Р" № 20, яким згідно з підпунктом 54.3.6 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 ПК України визначено ПП "Фарвуд" суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем: мито за товари, що ввозяться на територію України суб'єктами підприємницької діяльності, у розмірі 317684,31 грн., у тому числі: 254147,45 грн. - за основним платежем, 63536,86 грн. - за штрафними санкціями. Також 16 червня 2011 року відповідачем прийнято податкове повідомлення форми "Р" № 21, яким згідно з підпунктом 54.3.6 пункту 54.3 статті 54, пунктом 190.1 статті 190, пунктом 123.1 статті 123 ПК України визначила ПП "Фарвуд" суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем: податок на додану вартість у розмірі 63536,86 грн., у тому числі: 50829,49 грн. - за основним платежем, 12707,37 грн. - за штрафними санкціями.

Так, надаючи правову оцінку податковим повідомленням, що оскаржуються, та враховуючи висновки Вищого адміністративного суду України, що викладені в ухвалі від 24.02.2016 року за наслідками попереднього перегляду даної справи, суд зважає на таке.

Згідно пункту 35 статті 1 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур.

У пункті 19 статті 1 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) наведено визначення терміна "митні процедури" - це операції, пов'язані із здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також із справлянням передбачених законом податків і зборів.

Отже, митні процедури охоплюють митний контроль, митне оформлення та справляння податків і зборів. При цьому виконання митним органом дій (процедур), які пов'язані із закріпленням результатів митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та мають юридичне значення для подальшого використання цих товарів і транспортних засобів, є митним оформленням.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання митним органом митних процедур, визначених ним на підставі Митного кодексу України відповідно до заявленого митного режиму.

Відповідно до статті 69 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи. Такий контроль здійснюється на підставі письмового розпорядження керівника митного органу або особи, яка його заміщує.

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи свою позицію щодо правомірності прийнятих податкових повідомлень, представник відповідача зазначає, що відповідно до акту про проведення митного огляду від 10.05.2009 року було встановлено, що товар (зерносушильний комплекс) має вигляд технологічного обладнання, який складається з різних за габаритами, формою, матеріалом деталей, якій містяться в картонних, дерев'яних ящиках та обгорнуті поліетиленовою плівкою, та який надійшов в розібраному стані одночасно в 24 -х морських контейнерах. А тому враховуючи обмежений час на проведення митного контролю було неможливо зробити висновок, що бункери, які ввозились разом із зерносушильним комплексом, не є його невід'ємною складовою частиною. Натомість, в подальшому, коли бункери були вже змонтовані, з'ясувалось, що вони являють собою окремі незалежні конструкції і повинні класифікуватись за іншим кодом згідно з УКТЗЕД.

Надаючи оцінку вищезазначеним доводам представника відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 265 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Такий контроль може здійснюватися в установленому порядку із застосуванням різних форм, у тому числі відповідно до статей 60 і 69 цього Кодексу, після закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів. Порядок контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операції митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України. Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості. Якщо митний орган дійшов висновку, що визначена декларантом митна вартість нижча, ніж прямі витрати на виробництво цього товару, в тому числі сировини, матеріалів та/або комплектуючих, які входять до складу товару, митний орган має право зобов'язати декларанта визначити митну вартість іншим способом, ніж він використав для її визначення.

Згідно з пунктом 6.1 розділу 1 Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації, затвердженої наказом Державної митної служби України від 09 липня 1997 року № 307 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якщо в полі будь-якої графи вантажної митної декларації не вистачає місця для внесення обов'язкових відомостей або для проставлення посадовою особою митного органу службових відміток (унесення відомостей), то відомості зазначаються у доповненні форми МД-6 (далі - доповнення), що є невід'ємною частиною вантажної митної декларації. При цьому, у відповідній графі вантажної митної декларації після внесених відомостей вчиняється запис "Див. доп.".

Як вбачається з вантажної митної декларації № 401010000/9/000606, у графі 31 позивач вказав опис товару із приміткою "Див. доп.", а у графі 44 - вказав про наявність додаткової інформації /подані документи/ сертифікати і дозволи (т.1 арк. справи 121). У формі МД-6 до цієї декларації позивач вказав чіткий опис ввезеного товару в розрізі його складових, а також вказав перелік документів (розшифровка графи 44), які були додані до цієї декларації, у тому числі, сертифікати якості, звіт про оцінку майна, лист ВО санепідемстанції тощо (т.1 арк. справи 122-126).

У розділі 3 Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20 квітня 2005 року № 314 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що на стадії прийняття вантажної митної декларації до оформлення здійснюється перевірка комплектності отриманих від декларанта документів і їх відповідності даним, зазначеним у графах 40 і 44 вантажної митної декларації (пункт 7). У рамках проведення митного контролю здійснюється: перевірка правильності класифікації та кодування товарів (згідно з поданими документами) (пункт 17); перевірка правильності нарахування податків і зборів (обов'язкових платежів) за вантажною митною декларацією та застосування пільг у їх сплаті відповідно до законодавства (пункт 21); ініціювання проведення митного огляду, якщо документів, поданих декларантом, недостатньо для прийняття рішення про повноту та/або достовірність відомостей, що перевіряються, або результати перевірки правильності класифікації та кодування товарів, визначення країни походження тощо потребують проведення такого огляду (пункт 25).

Згідно з пунктом 25 розділу 3 Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20 квітня 2005 року № 314 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), 10 травня 2009 року митним органом був проведений митний огляд товарів, що переміщуються за вантажною митною декларацією № 401010000/9/000606, за результатами якого був складений акт, у пункті 7 якого "результати проведення митного огляду" митним органом було вказано - "відповідає заявленому" (т.1 арк. справи 79).

Таким чином, використовуючи свої повноваження в рамках заходів з митного контролю у процедурі митного оформлення товару відповідач мав об'єктивну можливість достеменно перевірити опис та функціональне призначення усіх складових спірного обладнання, здійснивши його митний огляд (у разі недостатності поданих декларантом документів).

Натомість обґрунтовуючи правомірність оскаржуваних рішень відповідач не вказує яких саме документів (із поданих позивачем) не було достатньо для перевірки правильності визначення декларантом коду товарної номенклатури; чи витребовувались при перевірці вантажної митної декларації, а також при здійсненні митного огляду у травні 2009 року у позивача інші додаткові документи (зокрема: технічний опис зерносушильного комплексу, складальне креслення (схема) зерносушильного комплексу, вартість складових зерносушильного комплексу); у чому виразилась протиправність дій імпортера, яка слугувала підставою для здійснення відповідачем митного контролю після завершення митного контролю; чи існувала обґрунтована підозра, що на час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства.

При цьому Вищий адміністративний суд України скасовуючи попередні судові рішення суду першої та апеляційної інстанції по даній справі та направляючи її на новий розгляд вказав на обов'язковість дослідження вищезазначених обставин, оскільки у випадку, якщо митний орган приймаючи вантажні митні декларації відніс товар до певного коду товарної номенклатури та пропустив товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки стосовно класифікації товару, за виключенням випадку коли така помилка була наслідком протиправних дій імпортера, зокрема, зазначення у вантажних митних деклараціях недостовірних відомостей.

Враховуючи, що вказані висновки згідно ч. 5 ст. 227 КАС України є обов'язковими для врахування при новому розгляді справи, суд, повно та всебічно перевіривши зазначені обставини, вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом вище, 10 травня 2009 року митним органом був проведений митний огляд товарів, що переміщуються за вантажною митною декларацією № 401010000/9/000606.

У графі 31 ВМД № 401010000/9/000606, позивач вказав опис "Зерносушильного комплексу з елементами транспортування та вентиляції в комплекті", із приміткою "Див. доп.". При цьому, із форми МД-6 до цієї декларації вбачається, що позивач вказав чіткий опис ввезеного товару в розрізі його складових, в тому числі бункерів для зберігання зерна у кількості 7 шт. В свою чергу, у графі 44 - вказав про наявність додаткової інформації /подані документи/ сертифікати і дозволи (т.1 арк. справи 121).

Таким чином, на переконання суду, позивачем було надано достатню кількість документів, наявність яких дозволяла відповідачу під час митного огляду встановити чіткий перелік усіх складових частин зерносушильного комплексу, що необхідно для визначення його коду за УКТЗЕД.

Крім того, в разі виникнення будь-яких сумнівів щодо правильності визначення коду за УКТЗЕД, відповідач не був позбавлений можливості прийняти рішення про витребовування додаткових документів, зокрема: технічного опису зерносушильного комплексу, складального креслення (схемаи), тощо, на яких вказаний комплекс зображений у зібраному вигляді та просліджується цільове призначення кожного із його складових.

Також слід звернути увагу і на те, що перевірка у 2011 році, за результатами якої винесенні оскаржувані податкові повідомлення рішення, була проведена на підставі тих самих документів, що були додані до ВМД № 401010000/9/000606 при проходженні митного контролю у 2009 році. При цьому представник відповідача у судовому засіданні не надав жодної інформації про взяття до уваги будь-яких інших матеріалів, які були відсутні на момент митного контролю. А перевірити дану інформацію на даний час є неможливим у зв'язку зі знищенням за закінченням термінів зберігання відповідних документів.

Вищезазначені обставини свідчать про те, що надані позивачем на момент митного контролю документи в повній мірі дозволяли відповідачу встановити чіткий перелік усіх складових зерносушильного комплексу, при цьому останній був вправі, в разі виникнення сумнів, вжити заходів за для об'єктивного з'ясування усіх обставин, які б дозволили йому визначити інший код "зерносушильного комплексу" за УКТЗЕД, в частині окремих його складових елементів, а саме: "бункерів для зберігання зерна".

Натомість за результатами митного огляду відповідачем було складено акт від 10.05.2009р., у пункті 7 якого "результати проведення митного огляду" митним органом було вказано - відповідає заявленому (т.1 арк. справи 79), що свідчить про відсутність будь-яких зауважень щодо порушення позивачем законодавства України, а також сумнівів щодо визначення коду товару. Проставлянням відбитка печатки у відповідній графі вантажної митної декларації, відповідач підтвердив правильність та достовірність заповнення ВМД, що є завершальною стадією митного оформлення.

Таким чином, якщо митний орган, приймаючи ВМД, відніс товар до певного коду товарної номенклатури та пропустив його на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не мав правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки у класифікації товару, за виключенням випадку коли така помилка була наслідком протиправних дій імпортера, зокрема, зазначення у вантажних митних деклараціях недостовірних відомостей.

Однак у при розгляді даної справи відповідач не довів, що неправильне встановлення кодів товарної номенклатури було здійснено у зв'язку з недостовірною інформацією, поданою суб'єктом господарювання, чи іншими протиправними його діями.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що у Вінницької митниці не існувало правових підстав для прийняття оспорюваних податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки у класифікації товару.

Таке застосування зазначених норм матеріального права відповідає позиції Верховного Суду України, висловленій у постановах від 21 січня 2011 року у справі №21-64а10, від 18 вересня 2012 року у справі № 21-203а12, від 4 листопада 2014 року у справ № 21-479а14, а також правовим позиціям Вищого адміністративного суду України, які відображені у постановах від 21 травня 2015 року №К/800/9958/14, від 23 липня 2015 року № К/9991/31641/12, від 14 вересня 2015 року № К/9991/61754/12.

Згідно із ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому в силу ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За сукупністю наведених обставин суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог частини 1 статті 94 КАС України, а саме відшкодуванню на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі. Оскільки згідно квитанції ПАТ "Приватбанк" №101202.22.1 від 27.09.11 позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 3,40 грн., тому дана сума має бути присуджена на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці ДФС.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення Вінницької митниці форми "Р" від 16.06.2011 року № 20 про визначення Приватному підприємству "Фарвуд" податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем: мито на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами підприємницької діяльності на загальну суму 317684,31 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення Вінницької митниці форми "Р" від 16.06.2011 року № 21 про визначення Приватному підприємству "Фарвуд" податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем: податок на додану вартість з товарів, що ввозяться на територію України суб'єктами підприємницької діяльності на загальну суму 63536,86 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці ДФС на користь Приватного підприємства "Фарвуд" 3 (три) гривні 40 (сорок) копійок в рахунок відшкодування судових витрат по оплаті судового збору при зверненні до суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович