Справа № 2-а-1805/2010
Суддя: Мазур Н. В.
Дата ухвалення: 2010-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області
Справа № 2-а-1805/2010 рік
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2010 року Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:.

головуючої-судді: ОСОБА_1

секретаря: Возгречко 1.1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шепетівка справу за позовом ОСОБА_2 до ОР ДПС по обслуговуванню доріг державного значення в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОР ДПС по обслуговуванню доріг державного значення в Тернопільській області (далі - ДАІ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 27 вересня 2010 року, постановою інспектора ДАІ, на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 260грн., за порушення вимог ПДР України.

Вважаючи названу постанову неправомірною. ОСОБА_2 просить останню скасувати як незаконну і таку, що не ґрунтується на фактичних обставинах справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримав повністю та дав аналогічні пояснення викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився і причини неявки суду не повідомив, хоча про день та час судового розгляду був попереджений у встановленому законом порядку. Заяви про відкладення слухання справи суду не надав.

Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови в справі про адміністративне правопорушення, 26 вересня 2010 року, біля 22 години 40 хвилин. ОСОБА_2, в смт. Дружба, Теребовлянського району Тернопільської області, керуючи транспортним засобом «СУБАРУ», д/н - ВХ 21-00 АН, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, яка розділяє транспортні потоки.

За названі дії, інспектором ДАІ, за порушення вимог ПДР України, постановою від 27.09.2010 року на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП, ОСОБА_2, був підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 260грн.

Однак, з таким висновком суд не може погодитись, оскільки він є помилковим та не грунтується на вимогах закону.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення є невиконання ОСОБА_2 вищеназваних вимог закону.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, враховуючи даний конституційний принцип, суд вважає, що накладення на позивача адміністративного стягнення та притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил керування транспортними засобами, не відповідає фактичним обставинам справи, постановлене без врахування вимог закону, оскільки, названі факти грунтується виключно на твердженнях інспектора ДАІ, який є прямо зацікавленою особою та не стверджуються жодним іншим об'єктивним та належним доказом, не вбачається протилежного із справи про адміністративне правопорушення.

Зокрема, не зважаючи на те, що ОСОБА_2, як вбачається з матеріалів справи свою^ вину не визнав, відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б об'єктивно стверджували факт невиконання останнім ГІДР України, яким б могли бути покази очевидців, свідків, матеріали фото- та відео- зйомки, тощо.

Визнавщи свої твердження достатніми щодо притягнення позивача до адміністративна відповідальності, інспектор ДАІ не дослідив їх з точки зору допустимості та наклав на позивачі стягнення, що не ґрунтується на вимогах закону, встановленої медодики та практики доказування вини правопорушника.

Таким чином, суд вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушенш підлягає закриттю у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорущення.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної^ давності, порущене право підлягає захисту. Аналогічні вимоги фактично містить і ст. 99 КАС України.

Як встановлено судом, адміністративне стягнення на позивача було накладено за його відсутності.

Відповідно до чинного законодавства, строк позовної давності слід рахувати з моменту, коли особа дізналася про порущення своїх прав, а не з моменту накладення адміністративного стягнення або його спрямування до органів ДВС.

Як встановлено в процесі судового розгляду, про накладення на нього адміністративного стягнення постановою органів ДАІ, позивачу стало відомо лище в грудні 2010 року.

Належних доказів, які б стверджували протилежне ні відповідачем, ні органами ДВС суду не надано, не здобуто таких і в процесі судового розгляду, оскільки відсутні встановлені законом докази, що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку була вручена копія постанови чи повідомлення про відкриття виконавчого провадження за останньою.

Внаслідок цих обставин, враховуючи те, що адміністративне стягнення на позивача накладене і без його участі в процесі розгляду справи, а позивачу обставини про притягнення його до - адміністративної відповідальності стало відомо лише в грудні 2010 році, суд вважає, що саме з цього періоду слід рахувати строк позовної давності.

Однак, з метою уникнення непорозумінь, звинувачень в упередженості в подальшому, суд вважає, що не буде помилкою, поновити позивачу строк для звернення до суду, оскільки якщо рахувати такий з моменту винесення постанови та накладення адміністративного стягнення, такий позивачем пропущений з поважних причин, оскільки як зазначалося вище про наявність такої постанови позивачу стало відомо лише в грудні 2010 році.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 70, 71, 86, 162 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд,-

постановив:

Позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на звернення до суду.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення інспектора ОР ДПС ОДДЗ в Тернопільській області Чуба Андрія Олеговича від 27.09.2010 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на ОСОБА_2 за порушення вимог ст. 122 ч. 1 КУпАП у розмірі 260грн. - скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.