Справа № 813/1680/16
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року № 813/1680/16

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідача Стецьківа Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі - Самбірська ОДПІ), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №5094-17 від 22 червня 2015 року, яким визначено суму податкового зобов'язання із транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 25 000 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на відсутність у відповідача правових підстав для винесення податкового повідомлення-рішення №5094-17 від 22 червня 2015 року про нарахування транспортного податку з фізичних осіб у сумі 25 000 грн., оскільки автомобіль TOYOTALANDCRUISER 200, об'єм двигуна 4461 куб. см., 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, було викрадено невідомими особами у період з 08.04.2015 року по09.04.2015 року, за фактом чого було порушено кримінальне провадження №0003396. Внаслідок цього позивач не являється платником транспортного збору, а викрадене у нього авто -об'єктом оподаткування транспортним податком. Тому податкове повідомлення - рішення підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та дав пояснення, аналогічні змісту позову. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача Стецьків Р.С. в судовому засіданні щодо задоволення адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях. З посиланням на підпункт267.1.1 пункту 267.1, підпункт 267.2.1 пункту 267.2 та пункт 267.4 статті 267 Податкового Кодексу України ствердив про законність оскражуваного податкового повідомлення-рішення. Вважає, що за відсутності у контролюючого органу інформації про викрадення автомобіля, позивач повинен сплатити транспортний податок як власник легкового автомобіля марки TOYOTA LAND CRUISER 200, об'єм двигуна 4461 куб. см., 2012 року випуску, що підпадає під критерії, визначені пунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового Кодексу України. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

У власності ОСОБА_3 перебував транспортний засіб марки TOYOTA LAND CRUISER 200, об'єм двигуна 4461 куб. см., 2012 року випуску, з державним номером НОМЕР_1.

Згідно з витягом з кримінального провадження № 0003396, в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 11.04.2015 року внесено повідомлення про викрадення в період з 08.04.2015 року по 09.04.2015 року невстановленими особами зазначеного автомобіля.

22.06.15 року Самбірською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст. 54 та пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення №5094-17, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок фізичних осіб в розмірі 25 000,00 грн.

03.12.2015 року на адресу позивача надійшла податкова вимога контролюючого органу № 1759-13 від 25.11.2015 року про сплату податкового зобов'язання із транспортного податку в розмірі 25 000 грн.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття зазначеного податкового повідомлення-рішення від №5094-17 від 22 червня 2015 року позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - Податковий кодекс).

Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-Ш «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи», з 01 січня 2015 року введено в дію статтю 267 Податкового кодексу України «Транспортний податок».

Згідно з підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу (в редакції, чинній момент виникнення спірних правовідносин), платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу є об'єктами оподаткування.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 грн. за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування (пункт 267.4 статті 267 Податкового кодексу).

У відповідності до статті 267 Податкового кодексу об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб.см.

Згідно з підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу , обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно з підпунктом 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 Податкового кодексу базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

При цьому, календарний рік - це проміжок часу з 1 січня по 31 грудня, який триває 365 або 366 (у високосному році) календарних днів.

Річний обсяг повинен обчислюватися за календарний рік, а не за будь-які 12 місяців за вибором податкового органу.

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Статтею 267 Податкового кодексу визначено джерело отримання податковим органом інформації про об'єкт оподаткування, відповідно до якої органи внутрішніх справ зобов'язані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку.

З 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобов'язані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації об'єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця.

Форма подачі інформації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики, а саме - наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2015 № 563 «Про затвердження форми відомостей, необхідних для розрахунку транспортного податку».

Аналізуючи зміст такої затвердженої форми відомостей, необхідних для розрахунку транспортного податку, суд встановив, що органи внутрішніх справ повинні надавати контролюючому органу за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості про власника легкового автомобіля - фізичної особи або юридичної особи, відомості щодо зареєстрованих та/або знятих з реєстрації легкових автомобілів за певними критеріями. Водночас, така форма відомостей не містить реквізитів про вибутті з володіння, але не знятті з державної реєстрації транспортні засоби (легкові автомобілі).

Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесене контролюючим органом саме на підставі інформації про належний позивачу автомобіль, яка наявна у органів внутрішніх справ і зазначена у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.

Разом з тим, в силу частини 1статті 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Наявним в матеріалах справи витягом з кримінального провадження №0003396 підтверджується факт викрадення у квітні 2015 року належного позивачу на праві приватної власності транспортного засобу, який є об'єктом оподаткування.

У зв'язку із вибуттям у квітні 2015 року із володіння позивача транспортного засобу TOYOTALANDCRUISER 200, об'єм двигуна 4461 куб. см., 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, нарахування контролюючим органом транспортного податку за весь календарний рік є протиправним.

Відповідно до вимог частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не подано доказів правомірності прийняття податкового повідомлення - рішення від 22.06.2015 року №5091-17.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржуване податкове повідомлення - рішення Самбірської ОДПІ від 22.06.2015 року № 5091-17, суд дійшов переконання, що таке прийнято відповідачем без урахування вимог Податкового кодексу України та з порушенням передбачених статтею 2 КАС України принципів, тому його слід визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Самбірської ОДПІ понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в сумі 551грн21коп, сплаченого за платіжним дорученням № 0.0.55715985.1 від 20 травня 2016 року.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Позову задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області № 50-94-17 від 22.06.2015 року.

Стягнути з Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_3 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 21 к. судових витрат.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.