Справа № 826/5034/16
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 червня 2016 року № 826/5034/16

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Добрянської Я.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1
до відповідачаУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В.
провизнання бездіяльності протиправною, зобов"язати вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Окружний адміністративний суд м. Києва з позовом до відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., в якому просить:

- визнати неправомірною бездіяльність відповідача в частині ненадання письмової відповіді по суті заяви позивача від 19.01.2016 р.;

- зобов"язати відповідача належним чином (об»єктивно і всебічно) розглянути заяву позивача від 19.01.2016 р. та надати повну і обґрунтовану відповідь.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2016 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

Так, в обґрунтування позовних вимог серед іншого зазначено, що відповідачем необґрунтовано порушено строки розгляду звернення позивача, а також фактично звернення по суті протиправно не розглянуто, що, на переконання позивача, свідчить про протиправне порушення гарантованого йому Законом України «Про звернення громадян» права на звернення.

За результатом судового засідання 24.05.2016 р. суд прийшов до висновку про можливість продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Водночас під час письмового провадження представником відповідача скеровано до суду письмові заперечення на адміністративний позов, в який зазначено про те, що саме наявність судового спору у справі №826/1154/16 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» про визнання бездіяльності протиправною та зобов»язання вчинити дії обумовила затримку у наданні відповіді позивачу, адже, на думку відповідача, зміст такої відповіді напряму залежить від вирішення вказаного адміністративного спору по суті. При цьому, як йдеться у запереченнях, враховуючи, що позивач був обізнаним про наявність такого спору, його звернення з адміністративним позовом у справі №826/5034/16 є безпідставним.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також з'ясувавши позицію судів вищих інстанцій з приводу вирішення аналогічних спірних правовідносин, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

19.01.2016 р. ОСОБА_1 на адресу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадрова В.В. звернувся із заявою, в якій, посилаючись серед іншого на ст. 5 Закону України «Про інформацію», ст.ст. 1, 7, 19 Закону України «Про звернення громадян», ст.ст. 1, 2, 45, 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» просив повідомити, чому його вимогу на суму 7087,48 грн. не включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк», при цьому повну та обґрунтовану відповідь позивач просив направити на його адресу у визначені Законом України «Про звернення громадян» строк.

Згідно наявної у справі копії поштового повідомлення про вручення №309 дану заяву представником відповідача отримано 21.01.2016 р.

За результатами розгляду звернення від 19.01.2016 р. листом від 27.01.2016 р. №05-3229142 начальником відділу забезпечення клієнтської підтримки Управління з розвитку комунікацій та післяпродажного обслуговування клієнтів Департаменту клієнтської підтримки АТ «Дельта Банк» Сичевською Ю.К. повідомлено ОСОБА_6, що за результатами опрацювання звернення позивача буде повідомлено додатково. При цьому зазначено, що у випадку виникнення додаткових питань, а також для отримання довідкової інформації позивач має можливість звернутися до контактного центру Банку: 38 - для фізичних осіб.

Зазначену відповідь, як встановлено судом з наявної у справі копії поштового конверу, надіслано позивачу 16.03.2016 р., доказом чого є штамп органу поштового зв»язку.

Відтак, вважаючи дії відповідача щодо неналежного розгляду звернення протиправними та такими, що порушують права та законні інтереси позивача, останній за їх захистом звернувся із цим позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства з приводу даного спору, а також заслухавши пояснення представника відповідача та оглянувши позицію судів вищих інстанцій з приводу аналогічних спорів, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 5 Закону України від 02.10.01992 р. № 2657-ХІІ "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно до статті 7 цього Закону право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб'єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Забороняється вилучення і знищення друкованих видань, експонатів, інформаційних банків, документів з архівних, бібліотечних, музейних фондів, крім встановлених законом випадків або на підставі рішення суду.

Право на інформацію, створену в процесі діяльності фізичної чи юридичної особи, суб'єкта владних повноважень або за рахунок фізичної чи юридичної особи, Державного бюджету України, місцевого бюджету, охороняється в порядку, визначеному законом.

Статтею 3 Закону України від 02.10.1996 р. №393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі - Закон №393/96) встановлено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

При цьому заявою (клопотанням) в розумінні Закону №393/96 є звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

В той же час, для кращого розуміння різниці між зверненням громадян та інформаційним запитом щодо доступу до публічної інформації Вищим адміністративним судом України у Довідці про вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 01.06.2013 р. (далі - Довідка ВАС України) наведено класифікаційні ознаки цих правових категорій.

Так, зокрема, предметом звернення в рамках Закону України «Про звернення громадян» є звернення до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їхніх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їхньої статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом дане звернення в першому випадку є пропозицією (зауваженням), заявою (клопотанням) і скаргою. Метою одержання інформації при зверненні у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» є одержання роз'яснення, що потребує вчинення додаткових дій.

Як передбачено ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Так, зокрема, зауважень стосовно оформлення звернення позивача відповідачем здійснено не було, а судом таких не встановлено.

Так, згідно з ч. 2 цієї статті забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями (ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян»).

Частиною 4 цієї статті передбачено, що забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

У відповідності до ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, інвалідів Великої Вітчизняної війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не відміняє вимоги частини дев'ятої цієї статті.

Водночас нормою ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Так, заперечуючи проти позову, відповідачем доказів своєчасного та належного розгляду заяви позивача від 19.01.2016 р. до суду надано не було. При цьому відповідь, що надана позивачу листом від 27.01.2016 р. №05-3229142, на переконання суду, не є відповіддю за результатами розгляду звернення позивача в розумінні Закону України «Про звернення громадян».

Водночас, з огляду на наведене, суд погоджується із доводами позивача в частині того, що фактично відповідачем порушено визначені ст. 20 цього закону строки розгляду звернення.

Разом з тим, суд відхиляє доводи відповідача в частині того, що існування судового спору у справі №826/1154/16 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» про визнання бездіяльності протиправною та зобов»язання вчинити дії, є підставою затримки у наданні відповіді на спірне звернення позивачу, адже наявність судової справи з питань, що пов"язані із зверненням, Законом України «Про звернення громадян» не віднесено до обставин, що відстрочують розгляд такого звернення. В той же час обізнаність позивача про наявність спору у справі №826/1154/16 в даному випадку не є перешкодою для звернення до суду в рамках адміністративної справи №826/5034/16.

Між тим, суд також зауважує, що повідомлення у відповідності до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» позивача про встановлення необхідного терміну для розгляду його звернення відповідачем здійснено також не було.

Отже, аналізуючи зазначені вище норми чинного законодавства, а також висновки ВАС України, та, окрім цього, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз (ч. 2).

Враховуючи вищенаведене в сукупності та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. в частині ненадання письмової відповіді по суті заяви ОСОБА_1 від 19.01.2016 р.

3. Зобов"язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. належним чином (об»єктивно і всебічно) розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.01.2016 р. та надати повну і обґрунтовану відповідь по суті звернення.

4. Присудити на корить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_2, виданий Києво-Святошинським РВ ГУ МВС України в Київській області 02.12.2003 р., адреса проживання: 08162, АДРЕСА_1) за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. судовий збір у розмірі 1102,40 грн. (одну тисячу сто дві гривні 40 копійок).

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська