Справа № 740/4952/15-а
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 740/4952/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Ковальова Т.Г.
Суддя-доповідач: Мамчур Я.С
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Мамчура Я.С.

суддів: Желтобрюх І.Л., Шостака О.О.

при секретарі Кривді В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у відповідності до положень ст. 41 КАС України без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 січня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області Філя Андрія Миколайовича про визнання протиправним рішення та про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області Філя Андрія Миколайовича, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення №25707907 від 30 жовтня 2015 року Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області Філя А.М. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зобов'язати відповідача скасувати запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 за №17932525 від 12 грудня 2014 року на 1/2 частку нежитлової будівлі по АДРЕСА_1, здійснений на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24.09.2014 року, та зобов'язати відповідача вчинити дії щодо державної реєстрації нерухомого майна: нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 січня 2016 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та прийняти рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 02.07.2013 року Приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Бублик В.М., ОСОБА_3 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив частково скасувати свідоцтво про право на спадщину та визнати за ним право власності на 1/2 частку вказаної нежитлової будівлі.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 вересня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 03 листопада 2014 року дане рішення було залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року зазначені судові рішення були скасовані, а справа направлена на новий розгляд.

В подальшому, рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 квітня 2015 року у задоволені позову ОСОБА_2 - відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 04 липня 2015 року рішення суду залишено без змін.

30.10.2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області Філь А. М., за результатами розгляду заяви від 22.10.2015 за № 13905956, керуючись ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п. 16, 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, прийняв рішення № 25707907 про відмову у державній реєстрації права власності форми власності: приватна, на нежитлове приміщення з реєстраційним номером 3, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, за суб'єктом - ОСОБА_3, у зв'язку з тим, що позивач не надав відповідачу рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №17932525 від 12.12.2014 року, що набрало законної сили.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що на час подання позивачем заяви діяв Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою KM України від 22 червня 2011 р. № 703, а відтак посилання державного реєстратора на необхідність подання рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є безпідставним .

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень визначає Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Повноваження державного реєстратора встановлені ч.2 ст.9 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», до яких, зокрема, належать прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та про відмову в державній реєстрації. Державний реєстратор також встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяжень.

Частина перша статті 15 вказаного Закону встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Процедура державної реєстрації прав та перелік документів, необхідних для її проведення визначені Порядком № 868 державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Ніжинського суду від 28.04.2015 року по справі № 740/3480/14 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про часткове визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.07.2013 року виданого на ім'я ОСОБА_3, який отримав спадщину після смерті ОСОБА_6.„ нежитлову будівлю в АДРЕСА_1, не містить відомостей про скасування права власності на 1/2 частку зареєстрованого за гр. ОСОБА_2

Таким чином, реєстрація права власності за гр. ОСОБА_2 на 1/2 частку нежитлової будівлі в АДРЕСА_1 проводилась на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду від 24.09.2014 року та рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.12.2014 року за № 17932525.

Отже, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення державного реєстратора від 30.10.2015 року за № 25707907 є законне, оскільки містить всі необхідні підстави для відмови такої реєстрації.

Крім того, колегією суддів встановлено, що позивач не звертався попередньо із заявою про скасуванні запису про реєстрацію права власності за гр. ОСОБА_2, мотивуючи ти, що відповідно до п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011р. №1141, особа повинна надати рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили.

При цьому, слід звернути увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 1952-РУ «у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав».

Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 р. №3502/5, передбачено, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав, «заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили».

Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011 р. № 1141, у пункті 41 закріпив, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Таким чином, діючим законодавством закріплено, що скасування запису про реєстрацію права власності можливе лише у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності. Відтак, для скасування запису про реєстрацію права власності в будь-якому випадку необхідно звертатися з окремим позовом до суду.

На підставі вищевказаного, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення від 30.10.2015 року № 25707907 про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області Філя А. М. в межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що апеляційна скарга - підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задовлені позовних вимог - відмовити в повному обсязі.

Згідно зі ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Статтею 202 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду - скасувати.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 202, 205, 207, 211, 212 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 січня 2016 - скасувати, та прийняти нову постанову, якою у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий Я.С. Мамчур

Судді І.Л. Желтобрюх

О.О. Шостак

Повний текст складено 03.06.2016 р.

Головуючий суддя Мамчур Я.С

Судді: Желтобрюх І.Л.

Шостак О.О.