Справа № 686/24497/15-ц
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/24497/15-ц

Головуючий у 1-й інстанції: Логінова С.М.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

02 червня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюка Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 2016 року про відмову в задоволенні скарги на дії державного виконавця у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому, Головного управління державної фіскальної служби у Хмельницькій області про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд зі скаргою на дії головного державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження по справі №686/492/15-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому, Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок пенсії.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 24 лютого 2016 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

За приписами п.1 ч.1 ст.197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено слідуюче:

Постановою Хмельницького міськрайонного суду 04 березня 2015 року по справі № 686/495/15, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 року, задоволено частково позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому, Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок пенсії, а саме: визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому та зобов'язано його здійснити перерахунок пенсії, призначеної позивачу, встановленої у розмірі 90% від суми його заробітної плати з урахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 35 % посадового окладу та надбавки за спеціальне звання з 13.07.2014 року.

За результатами розгляду справи, судом першої інстанції 20.10.2015 року видано виконавчий лист по якому головним державним виконавцем управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 22.10.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

30.11.2015 року ОСОБА_3 винесено постанову ВП №49103730 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 686/492/15, виданого 20.10.2015 року на підставі п.8 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважаючи, що підстави для закінчення виконавчого провадження у справі № 686/492/15 відсутні, оскільки постанова Хмельницького міськрайонного суду 04 березня 2015 року не виконана відповідачем, позивач оскаржив дії державного виконавця в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена з підстав передбачених Законом України «Про виконавче провадження», в межах його повноважень, а відтак підстави для її скасування відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає, що оскаржувану ухвалу слід скасувати, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-14 (далі Закон № 606-14), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами 1 та 2 статті 2 Закону № 606-14 передбачено, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Частиною 1 статті 11 Закону № 606-14 встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 12 частини 3 зазначеної статті цього Закону державному виконавцю надано право у процесі здійснення виконавчого провадження залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Відповідно до вимог статті 13 Закону № 606-14 передбачено, для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання. Як експерт або спеціаліст може бути запрошена будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі.

Відповідно до частини 3 статті 27 Закону № 606-14, у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 49 цього ж Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як встановлено судом, на виконанні в управлінні державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області перебував виконавчий лист по справі № 686/495/15 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому, Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок пенсії.

30.11.2015 року головним державним виконавцем Секретою О.М. винесено постанову ВП №49103730 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 686/492/15, виданого 20.10.2015 року на підставі пункту 8 частини 1 статті 49, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів справи, єдиною підставою для винесення вказаної постанови слугував лист управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому від 02.11.2015 року № 33332/06, в якому зазначено, що на підставі розпорядження начальника управління №138979 від 29.10.2015 року було здійснено розрахунок пенсії ОСОБА_2, відповідно до постанови Хмельницького міськрайонного суду 04 березня 2015 року, за результатами якого виявлено, що перерахунок пенсії за вказаним судовим рішенням призведе до зменшення розміру пенсії позивача, а тому проводити його недоцільно.

Таким чином, з вказаного листа видно, що постанова Хмельницького міськрайонного суду 04 березня 2015 року по справі № 686/495/15, фактично не виконувалася, що не було взято до уваги державним виконавцем.

Також відповідачем не перевірено правильність розрахунку наданого управлінням Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому та не з'ясовано чи дійсно після перерахунку пенсії позивачу, її розмір зменшиться.

Отже, колегія суддів вважає, що за вищезазначених обставин державний виконавець не мав законних підстав для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження по справі.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на наступне:

Відповідно до частини 1 статті 104 КАС України, позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Вимоги до позовної заяви, встановлені статтетю 106 КАС України.

Згідно частини 1 статті 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Відповідно до частини 1 статті 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до суду за захистом порушеного права, шляхом подання скарги на дії державного виконавця, проте судом першої інстанції не враховано того, що відповідно до приписів до частини 3 статті 82 Закону № № 606-14 скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця може бути подано тільки начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а в судовому порядку дії державного виконавця оскаржуються шляхом подання позову. За таких обставин, суд мав би залишити скаргу без руху для усунення недоліків даного документу, а саме: оформлення його у вигляді позовної заяви, відповідно до ст.106 КАС України.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 107 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі, однак в матеріалах справи взагалі відсутні ухвали суду першої інстанції інстанції про відкриття та призначення справи до розгляду.

Також, згідно частини 1 статті 160 КАС України, суд приймає постанову іменем України негайно після закінчення судового розгляду, проте судом першої інстанції, за результатами розгляду скарги винесено ухвалу.

Таким, чином, проаналізувавши вказані правові норми, колегія суддів дійшла висновку, що під час розгляду справи, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до частини 1 статті 51 Закону № 606-14, у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга -підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, з прийняттям нового рішення по справі.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 2016 року про відмову в задоволенні скарги на дії державного виконавця у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому, Головного управління державної фіскальної служби у Хмельницькій області про перерахунок пенсії скасувати.

Прийняти нову постанову.

Скаргу задовольнити частково.

Постанову головного державного виконавця управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження по справі №686/492/15-а, скасувати.

Зобов'язати державного виконавця управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 відновити виконавче провадження № 686/492/15-а за виконавчим листом 20.10.2015 року по справі №686/492/15-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому, Головного управління державної фіскальної служби у Хмельницькій області про перерахунок пенсії.

В решті скарги відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5