Справа № 539/1885/15-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2016 р. м. Київ К/800/37338/15

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
СуддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області про визнання відмови в призначенні пенсії неправомірною, визнання факту роботи, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_4 (надалі - позивач, ОСОБА_4) звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі (надалі - відповідач, УПФУ), в якому просив:

- визнати неправомірною відмову УПФУ в призначенні ОСОБА_4 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до пункту «б» частини першої статті Закону України № 1788-XII від 05 листопада 1991 року «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, надалі - Закон № 1788);

- визнати, що ОСОБА_4 працював з 23 травня 1983 року по 20 жовтня 1988 року газозварником (Список № 2) кабінної дільниці на Лубенському ремонтно-механічному заводі Укрремтресту;

- зобов'язати УПФУ призначити та виплачувати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788, зарахувавши його пільговий стаж, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно Списку № 2, за періоди роботи: з 23 травня 1983 року по 20 жовтня 1988 року; з 01 червня 1990 року по 30 червня 1990 року; з 01 січня 1992 року по 12 лютого 1997 року, що складає пільговий стаж за періоди роботи: з 23 травня 1983 року по 12 лютого 1997 року (10 років 07 місяців 9 днів), а всього пільгового стажу за Списком № 2 - 13 років 08 місяців 19 днів при загальному трудовому стажі 33 роки 08 місяців 05 днів, починаючи з 12 листопада 2014 року.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2015 року, позов задоволено частково: визнано неправомірною бездіяльність УПФУ з розгляду заяви ОСОБА_4 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788; зобов'язано УПФУ розглянути заяву ОСОБА_4 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції та ухвалою апеляційного суду про залишення її без змін, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій ставить питання про скасування таких рішень та ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову.

Позивач заперечень проти касаційної скарги не надав.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судами, за результатом розгляду заяви позивача про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, рішенням Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області від 27 листопада 2014 року № 338 ОСОБА_4 підтверджено наступні періоди роботи, передбаченої пунктом «б» частини першої статті 13 Закону № 1788:

з 21 жовтня 1988 року по 31 травня 1990 року (01 рік 07 місяців 10 днів);

з 01 липня 1990 року по 31 грудня 1991 року (01 рік 06 місяців 00 днів);

відмовлено в підтвердженні трудового стажу за періоди роботи:

з 23 травня 1983 року по 20 жовтня 1988 року (05 років 04 місяців 27 днів);

з 01 червня 1990 року по 30 червня 1990 року (00 років 01 місяць 00 днів);

з 01 січня 1992 року по 12 лютого 1997 року (05 років 01 місяців 12 день).

Причиною відмови в підтвердженні пільгового стажу стало те, що в трудовій книжці позивача за період з 25 березня 1983 року по 21 жовтня 1988 року міститься запис «зварювальник» без розшифрування відповідно до Списку № 2; з 01 січня 1992 року - відсутні відомості про види зварювальних робіт.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, у порядку статті 11 КАС України вийшов за межі заявлених позовних вимог та, зазначивши, що заява позивача про призначення пенсії на пільгових умовах фактично відповідачем не розглянута по суті, дійшов висновку про неправомірність бездіяльності УПФУ та необхідність покладення на останнє обов'язку розглянути заяву ОСОБА_4 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Колегія суддів вважає висновки судів передчасними.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788 на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці. - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

За змістом статей 80-82 Закону № 1788 заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам подається до органів Пенсійного фонду України за місцем проживання заявника. Документи про призначення пенсій розглядаються не пізніше 10 днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

За змістом частини першої статті 48 Кодексу законів про працю України та статті 62 Закону № 1788, з якими кореспондується положення пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (в час дії редакцій положень Закону № 1788, надалі - Порядок № 637), основним документом про трудову діяльність працівника є трудова книжка.

Згідно із пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі (абзац перший пункту 17 Порядку № 637).

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Статтею 159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Вказану норму слід розуміти так, що судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права, порушення яких є підставою для скасування чи зміни судового рішення судом вищої інстанції. Це випливає з конституційного принципу законності (пункт 1 частини третьої статті 129 Конституції України, стаття 9 КАС України). При цьому законність необхідно трактувати не суто формально - як дотримання вимог закону, а у ширшому значенні - у світлі верховенства права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 КАС України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Таким чином, обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.

Це означає, що судове рішення має міститись пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.

Таких висновків необхідно дотримуватися судам під час ухвалення рішень.

Усупереч викладеному, за результатом розгляду справи суди констатували, що позивач звернувся до УПФУ із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, проте останнє таку заяву не розглянуло, однак, матеріали справи не містять жодних відомостей щодо звернення позивача з такою заявою, окрім відповідного твердження в позові.

При цьому слід зауважити, що за змістом статті 11 КАС України єдиною умовою для виходу за межі заявлених позовних вимог є встановлення факту порушеного права (свободи, інтересу) особи, яка бере участь у справі, та неможливість його повного судового захисту шляхом задоволення позову в запропонований позивачем спосіб.

Також, усупереч вимогам процитованого вище пункту 18 Порядку № 637 суд першої інстанції не дослідив, якими документами підтверджується спільна робота позивача та свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6

Без з'ясування вказаних обставин та надання їм оцінки в сукупності з наявними в матеріалах справи доказами правильне вирішення питання наявності або відсутності підстав для задоволення позову є неможливим.

Окрім викладеного, судами взагалі не надано оцінки позовній вимозі про визнання неправомірною відмови УПФУ в призначенні ОСОБА_4 пенсії за віком на пільгових умовах.

Оскільки ухвалені судами обох інстанцій рішення не відповідають вимогам статті 159 КАС України щодо законності і обґрунтованості, такі рішення підлягають скасуванню, а справа відповідно до правил статті 227 КАС України - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки суд касаційної інстанції не може встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судових рішеннях.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 КАС України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області задовольнити частково.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 червня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: