Справа № 500/2450/16-а
Суддя: Адамов А. С.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/2450/16-а
Провадження № 2-а/500/89/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року

15 год. 07 хв.

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Адамова А.С.,

при секретарі Хачатрян А.Т.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління містобудування та архітектури Ізмаїльської міської ради Одеської області, виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправною відмови та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом та просить суд визнати протиправною відмову виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, яка викладена у листі №135 від 16.03.2016р. підписаному в.о. міського голови заступника міського голови ОСОБА_4; визнати протиправною бездіяльність Управління містобудування та архітектури Ізмаїльської міської ради, яка полягає у ненаданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки або обґрунтованої відповіді на звернення, яке зареєстроване за №1/4/02-6/180 від 10.03.2016 року від ФОП ОСОБА_3; зобовязати Управління містобудування і архітектури Ізмаїльської міської ради надати фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за адресою м. Ізмаїл Одеської області, пр. Суворова, б/н (кадастровий номер :01:033:0439), для розміщення та експлуатації торговельного павільйону-кафетерію.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що між ФОП ОСОБА_3 та Ізмаїльською міською радою 09.09.2011 року був укладений договір оренди вищевказаної земельної ділянки для розміщення експлуатації торговельного павільйону-кафетерію. Договір був зареєстрований у відділі Держкомзему у м. Ізмаїл Одеської області. Строк дії договору становить 10 років з дати його державної реєстрації. Для початку будівництва позивач звернувся до Управління містобудування та архітектури Ізмаїльської міської ради через Центр надання адміністративних послуг, який створено за рішенням міської ради від 27.09.2012 року, та якого уповноважено приймати такі заяви і передавати до належного контролюючого органу (Управління містобудування та архітектури Ізмаїльської міської ради згідно інформаційної картки №1/4/02) із заявою від 04.03.2016р. про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, яка надана йому в довгострокову оренду. Але від відповідача він відповіді не отримав, натомість отримав відповідь від виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 16.03.2016р., в якій вказано, що у наданому містобудівному розрахунку з графічними матеріалами відсутні умови увязки архітектурно-планувального та обємно-просторового рішення, системи обслуговування, інженерних комунікацій, транспортного обслуговування та благоустрою з існуючою територією. Як вбачається з листа Управління містобудування та архітектури Ізмаїльської міської ради від 12.04.2016р. №339 вказаний орган по суті розглянув його заяву та відмовив у наданні відповідних погоджень. Вважає, що виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради розглянув його заяву по суті та відмовив, але відмову оформив у невстановлений законом спосіб. Вважає безпідставною відмову, оскільки відповідачами порушено вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України щодо засад діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування. На думку позивача, ним надано у повному обсязі та належним чином оформлені документи, необхідні для надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на наступне. В системі виконавчих органів Ізмаїльської міської ради спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури є Управління містобудування та архітектури Ізмаїльської міської ради. Як вбачається з листа Центру надання адміністративних послуг №16 від 08.04.2016 року, у відповідності до основних завдань Центру надання адміністративних послуг, заява на імя міського голови про видачу містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки була зареєстрована та подана на розгляд Управлінню містобудування та архітектури. Зазначена заява була розглянута Управлінням містобудування та архітектури Ізмаїльської міської ради та за результатами розгляду була надана відповідь, викладена у листі ВК ІМР №135 від 16.03.2016 року. Зазначена відповідь не є відмовою у розумінні п.2.4. Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки. Позивач зазначає, що ним були додані до заяви всі необхідні документи, однак це не відповідає дійсності, а саме: не надано засвідчену в установленому порядку копію документа про право власності (користування) земельною ділянкою; фото-фіксацію земельної ділянки містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками за планованого обєкта будівництва. Позивачем до заяви про надання містобудівних умов було надано ситуаційний план земельної ділянки з техніко-економічними показниками, однак не надано містобудівний розрахунок та відсутні умови увязки архітектурно-планувального та обємно-просторового рішення, системи обслуговування, інженерних комунікацій, транспортного обслуговування та благоустрою з існуючою забудовою. Позивачем до заяви була надана фото-фіксація іншої земельної ділянки, яка розташована поруч. Враховуючи зазначене, Управління містобудування та архітектури Ізмаїльської міської ради, не маючи всіх необхідних документів, які передбачені чинним законодавством, не мало можливості розглянути заяву про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по суті, тому заявнику було запропоновано надати документи, які не були надані. Інформація щодо необхідності внести на розгляд архітектурно-будівельної ради при Управління містобудування та архітектури проектну пропозицію на будівництво торгівельного павільйону-кафетерію має інформативний характер та не є вимогою. Також представник відповідачів зазначає, що у разі задоволення позовної вимоги щодо зобовязання Управління містобудування та архітектури Ізмаїльської міської ради надати позивачу містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, суд фактично перебере на себе повноваження органу, який згідно закону повинен розглядати вказане питання. Враховуючи вищевказане, відповідач просить у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до міського голови ОСОБА_5 із заявою від 04.03.2016 року (зареєстрована за №1/4/02-6/180 від 10.03.2016р.) про видачу містобудівних умов і обмежень через Центр надання адміністративних послуг, який створений рішенням Ізмаїльської міської ради №2437-VI від 27.09.2012 року у відповідності до Закону України «Про адміністративні послуги», який уповноважений приймати заяви щодо надання адміністративних послуг, однією з яких, відповідно до рішення виконкому Ізмаїльської міської ради №436 від 28.05.2015 року, є надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки.

Листом виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 16.03.2016 року №135 ФОП ОСОБА_3 повідомлено про неможливість надання умов і обмежень забудови земельної ділянки по просп. Суворова, б/н у м.Ізмаїлі Одеської області на будівництво торгівельного павільйону-кафетерію, мотивуючи тим, що у наданому заявником містобудівному розрахунку з графічними матеріалами по просп. Суворова, б/н в м.Ізмаїлі Одеської області на будівництво торгівельного павільйону-кафетерію відсутні умови увязки архітектурно-планувального та обємно-просторового рішення, системи обслуговування, інженерних комунікацій, транспортного обслуговування та благоустрою з існуючою забудовою. Також наданий договір оренди земельної ділянки засвідчений не в установленому порядку, а надана фото-фіксація іншої земельної ділянки, розташованої поруч. Додатково повідомлено, що відповідно до п. 2.1. Положення про архітектурно-містобудівну раду при Управлінні містобудування та архітектури, затвердженому рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №1225 від 12.10.2012 року, заявнику необхідно внести на розгляд архітектурно-містобудівної ради при Управлінні містобудування та архітектури проектну пропозицію на будівництво торгівельного павільйону-кафетерію по просп. Суворова, б/н в м.Ізмаїлі Одеської області.

Не погодившись з правомірністю надання вказаної відповіді від імені ВК ІМР, позивач звернувся з листами до ВК ІМР, Центру надання адміністративних послуг ІМР та Управління містобудування та архітектури ІМР із заявами від 28.03.2016р. щодо наявності повноважень щодо розгляду заяви про видачу містобудівних умов і обмежень, ходу розгляду поданої раніше заяви.

Відповідно до листа Центру надання адміністративних послуг Ізмаїльської міської ради від 08.04.2016 року №16 заява на імя міського голови ОСОБА_5 про видачу містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки була зареєстрована та подана на розгляд Управлінню містобудування та архітектури, керівником якого є ОСОБА_6, в строк, передбачений законом.

Листом від 12.04.2016 року №339 Управління містобудування та архітектури ФОП ОСОБА_3 за результатами розгляду заяви від 28.03.2016 року повідомлено, що листом виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 16.03.2016 року №135 ФОП ОСОБА_3 надано відмову у наданні містобудівних умов та обмежень на забудову земельної ділянки по просп. Суворова, б/н в м.Ізмаїлі Одеської області, для доопрацювання містобудівного розрахунку та надання інших матеріалів в повному обсязі.

Не погоджуючись з правомірністю дій виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області та бездіяльності Управління містобудування та архітектури Ізмаїльської міської ради Одеської області, позивач звернувся до суду.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

При цьому, відповідно до ст.11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Пунктом 9 ч.1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до повноважень виконавчих органів сільських, селищних міських рад у галузі будівництва є надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок.

Згідно ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Статтею 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі. Розгляд заяви і надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх наданні здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом семи робочих днів з дня реєстрації заяви. Склад, зміст, порядок надання містобудівних умов та обмежень визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури (ч.ч.3,5,7).

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 року за №109 було затверджено Порядок надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки (надалі Порядок).

Вказаний Порядок визначає процедуру надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст.

Відповідно до п.2.1 Порядку містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом семи робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви разом із документами, передбаченими пунктом 2.2 цього розділу, у порядку, встановленому Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно п. 2.2 Порядку для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовником додаються: засвідчена в установленому порядку копія документа про право власності (користування) земельною ділянкою; ситуаційний план (схема) щодо місцезнаходження земельної ділянки (у довільній формі); викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; кадастрова довідка з містобудівного кадастру (у разі наявності); черговий кадастровий план (витяг із земельного кадастру - за умови відсутності містобудівного кадастру); фото-фіксація земельної ділянки (з оточенням); містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками запланованого об'єкта будівництва.

Пунктом 2.4 Порядку визначено, що розгляд заяви, надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх видачі здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури у порядку, встановленому Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності". Підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Таким чином, відповідним виконавчим органом ради, на який покладено обовязок розгляду заяв про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, є орган з питань містобудування та архітектури ради, а у разі його відсутності орган з питань містобудування та архітектури відповідної районної державної адміністрації.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що до компетенції як виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради так і міського голови або заступника міського голови не відноситься вирішення питань щодо надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки. Вказане визнається як відповідачем так і позивачем.

Таким чином, судом встановлено, що на заяву позивача від 04.03.2016 року (зареєстрована за №1/4/02-6/180 від 10.03.2016 року) про видачу містобудівних умов і обмежень, відповідач виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради, надаючи відповідь листом від 16.03.2016 року №135 із зазначенням висновку про неможливість надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по просп. Суворова, б/н у м.Ізмаїлі Одеської області, діяв із перевищенням наданих повноважень та без наявності компетенції щодо розгляду по суті вказаної заяви, поданої відповідно до Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки. В той час як Управлінням містобудування та архітектури Ізмаїльської міської ради не було належним чином розглянуто подану заяву про надання містобудівних умов та обмеженьта не вчинено дії відповідно до приписів ч.5 ст.29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п.2.4 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст.

Однак незважаючи на викладене, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права у звязку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

При цьому, порушення вимог Закону рішенням чи діями субєкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов'язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Право на захист це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорювання останнього.

Таким чином, відсутність у заявника прав чи обов'язків у зв'язку із виданням оскаржуваного рішення чи дій не породжує для останнього і права на захист.

Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.10.2015 р. №2138а15.

Згідно з ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Крім того, в ухвалі від 16.10.2015 р. по справі №К/800/19498/15 Вищий адміністративний суд України зазначив, що відсутність порушеного права, встановленого при розгляді справи по суті, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові, навіть якщо цей акт прийнятий з порушенням закону.

Таким чином, відповідь відповідача - виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 16.03.2016 року №135 на заяву від 04.03.2016 року (зареєстрована за №1/4/02-6/180 від 10.03.2016 року), жодним чином не порушує та не може вплинути на права та обов'язки ФОП ОСОБА_3 за вищевикладених умов та рішення суду про задоволення заявлених позовних вимог ФОП не буде направлено на захист та відновлення прав позивача. Отже, обраний позивачем спосіб захисту порушених прав в цій частині не забезпечує їх реального захисту, що виключає можливість задоволення даних вимог адміністративного позову.

Такі дії (відповідь) виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради не мають жодних негативних наслідків для позивача.

Таким чином належним та достатнім засобом поновлення прав позивача в цій частині буде визнання протиправною бездіяльності Управління щодо розгляду поданої заяви та зобовязання саме цього відповідача розглянути у передбаченому законодавством порядку поданої заяви про надання містобудівних умов та обмежень, без визнання протиправної відповіді виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 16.03.2016 року №135.

Крім того, не підлягає задоволенню позовна вимога в частині зобовязання Управління містобудування і архітектури Ізмаїльської міської ради надати фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки з огляду наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративний суд, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналіз приписів КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

В даному випадку належним субєктом розгляду заяв про надання містобудівних умов та обмежень є Управління містобудування та архітектури, яким не було належним чином розглянуто подану заяву про надання містобудівних умов та обмеженьта не вчинено дії відповідно до приписів ч.5 ст.29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п.2.4 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст. Отже визнаючи протиправну таку бездіяльність відповідача суд не може втрутитися у компетенцію вказаного органу та зобовязати прийняти конкретне рішення без дотримання передбаченої законодавством процедури розгляду заяви про надання містобудівних умов та обмежень.

При цьому не досліджуються доводи представників сторін з приводу підтвердження або спростування обставин, викладених у листі-відповіді виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 16.03.2016 року №135 (ненадання певних документів, належність засвідчення правовстановлюючих документів), з огляду на те, що вказана відповідь надана неналежним субєктом (ВК ІМР), а належним виконавчим органом (Управлінням) питання видачі містобудівних умов та обмежень не розглядалась та по суті звернення не вирішувалось. Отже вказані обставини не входять до предмету доказування по даній справі.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Управління містобудування та архітектури Ізмаїльської міської ради Одеської області, виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання протиправною відмови та бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління містобудування та архітектури Ізмаїльської міської ради Одеської області щодо надання фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх наданні за результатами розгляду заяви №1/4/02-6/180 від 10.03.2016р. відповідно до приписів ч.5 ст.29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п.2.4 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст.

Зобовязати Управління містобудування та архітектури Ізмаїльської міської ради Одеської області розглянути заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про видачу містобудівних умов і обмежень №1/4/02-6/180 від 10.03.2016р. та вчинити дії відповідно до приписів ч.5 ст.29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п.2.4 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 08.06.2016р.

Суддя: ОСОБА_7