Справа № 803/554/16
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року Справа № 803/554/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання - Шаблій Л.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Бірука В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до управління Укртрансбезпеки у Волинській області про визнання протиправним та скасування розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулася в суд з адміністративним позовом до управління Укртрансбезпеки у Волинській області про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 5 квітня 2016 року №2 згідно акту від 5 квітня 2016 року №64 в частині справляння плати за проїзд у розмірі 666,60 євро.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами проведеної відповідачем перевірки, службовими особами управління Укртрансінспекції у Волинській області було складено акт від 5 квітня 2016 троку №64 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 5 квітня 2016 року №2. Позивач зазначає, що під час проведення зважування водієм транспортного засобу було помилково надано посадовій особі управління іншу товарно-транспортну накладну від іншого числа, яка не стосувалася перевезення вантажу 5 квітня 2016 року, оскільки в цей день здійснювалося перевезення вантажу за маршрутом із смт. Млинів до м. Рожище, що підтверджується товарно-транспортною накладною від 5 квітня 2016 року №14. Зважаючи на вказані обставини, позивач вважає винесений відповідачем розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 5 квітня 2016 року №2 протиправним та надає власний розрахунок з урахуванням показників, які встановлені при повторному зважуванні.

Відповідач в поданому письмовому запереченні від 19 травня 2016 року №471/24-16 пред'явленні позовні вимоги заперечив, мотивуючи тим, що під час перевірки транспортного засобу марки DAF XF 95.430, номерний знак НОМЕР_1 з причіпом марки Schmitz SPR 24, номерний знак НОМЕР_2, що належить перевізнику фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3, за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу було встановлено, що навантаження на одиночні осі становить 12,45 т. при нормативно допустимих - 11 т; навантаження на строєні осі - 25,5 т, при нормативно допустимих - 22 т; маса транспортного засобу - 44,75 т, при максимально дозволеній для такого типу транспортного засобу - 40 т. Посилається на правомірність висновків зроблених при проведенні перевірки та вважає, що оскаржуваний розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 5 квітня 2016 року №2 прийнятий відповідно до Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 і підстав для визнання його протиправним та скасування немає. Просив в задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених з позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав з мотивів, викладених у письмових запереченнях проти позову. Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 5 квітня 2016 року контролюючими особами управління Укртрансбезпеки у Волинській області, на підставі наказу Укртрансбезпеки від 1 квітня 2016 року №148, яким затверджено щотижневі графіки перевірок з 4 квітня 2016 року по 8 квітня 2016 року, та відповідно до направлення на перевірку від 1 квітня 2016 року №010802 на 127 км а/д Н-22 (стаціонарний пост патрульної поліції Цумань) проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення вантажів.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року (далі - Порядок №422), був зупинений транспортний марки DAF XF 95.430, номерний знак НОМЕР_1 з причіпом марки Schmitz SPR 24, номерний знак НОМЕР_2, що належить перевізнику фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки DAF XF 95.430, номерний знак НОМЕР_1 з причіпом марки Schmitz SPR 24, номерний знак НОМЕР_2 встановлено: навантаження на одиночні осі - 12,45 т. при нормативно допустимих - 11 т; навантаження на строєні осі - 25,5 т, при нормативно допустимих - 22 т; маса транспортного засобу - 44,75 т, при максимально дозволеній для такого типу транспортного засобу - 40 т.

За результатами перевірки складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 5 квітня 2016 року, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 5 квітня 2016 року №64, на підставі яких складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування 5 квітня 2016 року №2.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», великогабаритний транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з габаритних параметрів якого перевищує встановлені на території України допустимі параметри.

Спеціальні правила перевезення вантажів вказані в пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 .

Так, у відповідності до пункту 22.1 Правил дорожнього руху, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до пунктів 3, 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Дозвіл оформлюється підрозділами Державтоінспекції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв'язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Підпунктом 5 пункту 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України 10 грудня 2013 року №1007/1207, передбачено, що посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю:

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,

де П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

При визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу.

Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру:

до 10 відсотків - у подвійному розмірі;

на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі;

більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Відповідно до пункту 21 Порядку №879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується представником позивача, Державтоінспекцією не видавався позивачу дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Пройдена відстань транспортного засобу марки DAF XF 95.430, номерний знак НОМЕР_1 з причіпом марки Schmitz SPR 24, номерний знак НОМЕР_2 була розрахована відповідно до товарно-транспортної накладної від 5 квітня 2016 року №14, наданої контролюючим особам водієм перевізника ОСОБА_4

Згідно із товарно-транспортною накладною від 5 квітня 2016 року №14, які відображені в акті перевірки від 5 квітня 2016 року №073321 вантажовідправник - ТзОВ «Промвуд», вантажоодержувач - ТзОВ «Промвуд», перевізник фізична особа-підприємець ОСОБА_3, вантаж - технічна сировина (тополя), по маршруту «смт. Ганнопіль - м. Рожище».

Отже, П=(0,2+0,27+,54+0)*132*3*2 (п. 21 Порядку №879)=799,92 Євро.

Разом з тим, суд не бере до уваги твердження позивача щодо перевезення вантажу за маршрутом із смт. Млинів до м. Рожище, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, місце перевірки, а саме 127 км автодороги Н22 (стаціонарний пост патрульної поліції Цумань) знаходиться в протилежному напрямку від маршруту, за яким нібито здійснював перевезення вантажу позивач.

Також, як вбачається із акту №64 від 5 квітня 2016 року водій перевізника ОСОБА_4 підписав акт без зауважень щодо пройденої відстані та маршруту перевезення вантажу. В розрахунку плати за проїзд №2 від 5 квітня 2016 року в графах «маршрут» та «пройдена відстань» також зазначено смт. Ганнопіль (Хмельницька область) - смт. Рожище та 132 км. відповідно. Вказаний розрахунок отримав водій ОСОБА_4 під підпис без зауважень.

Проаналізувавши вищевикладене, суд вважає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач не надав суду належних доказів на підтвердження позовних вимог.

Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в задоволенні позову.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Закону України «Про автомобільний транспорт», суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.Я. Ксензюк

Постанова в повному обсязі складена 3 червня 2016 року.