Справа № 344/3401/16-а
Суддя: Польська М. В.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/3401/16-а
Провадження № 2-а/344/195/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: Польської М.В.,

при секретарі с/з: Дзюбак Х.Б.,

за участю позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4, відповідача Херовича О.Р., представника третьої особи Михайлини Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора патрульної поліції роти №1 батальйону УПП у м.Івано-Франківську Херович Остапа Романовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління патрульної поліції у м.Івано-Франківську, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції роти №1 батальйону УПП у м.Івано-Франківську Херович Остапа Романовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ПС3 №054880 від 10.03.2016 року.

Позивач вважає дії інспектора Управління патрульної поліції незаконними, оскільки, вказаного в постанові адміністративного правопорушення не вчиняла, при винесенні постанови відповідачем було порушено вимоги чинного законодавства, які регулюють порядок винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення. А тому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №054880 від 10.03.2016 року та закрити провадження в справі. Позивач зазначила, що не порушувала правил дорожнього руху, стоянку на пішохідному переході не здійснювала, зупинилась, щоб пропустити пішоходів, мала поліс страхування транспортного засобу, однак інспектор Херович О.Р. замість ретельного огляду документів, переключився на суперечку із пасажиром транспортного засобу позивача і не оглянув поліс страхування транспортного засобу.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені вимоги, зазначили, що позивач вранці 10 березня 2016 року оплатила отримання полісу страхування транспортного засобу, на підтвердження цього долучила до матеріалів позову копію полісу, строком дії з 11.03.2016 року по 10.03.2017 року (а.с.6). Також зазначили, що позивачем не здійснювалась стоянка, так як інспектор патрульної поліції підійшов до транспортного засобу позивача одразу після зупинки автомобіля. А вона зупинилася для того, щоб пропустити пішоходів. При цьому у оскаржуваній постанові зазначено лише одну статтю КУпАП (ст. 126), але у тексті постанови вказується про два правопорушення. Така невідповідність також є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, зазначивши, що 10.03.2016 року з напарником ОСОБА_7 працювали по вул.. Юності біля МРЕО у м.Івано-Франківську. Привернув увагу транспортний засіб позивача, який був припаркований, а не лише зупинився, на пішохідному переході, чим водій порушив вимоги правил 15.9 (г) ПДР. Підійшовши до транспортного засобу, відповідач пояснив позивачу, що нею було вчинено правопорушення. При огляді документів попросив позивача надати поліс обов'язкового страхування транспортного засобу. Позивач не змогла надати поліс, який би був чинний на момент правопорушення, тобто станом на 10.03.2016 року. Щодо наданого до матеріалів позову копії полісу, відповідач вказав, що договір укладений вже після складання постанови про адміністративне правопорушення. Також відповідач зазначив, що пасажир транспортного засобу позивача поводився неадекватно неодноразово кричав та нецензурно висловлювався у сторону інспекторів патрульної поліції, наніс удар працівнику патрульної поліції дверима автомобіля, коли автомобіль рушив без дозволу, а тому щодо нього було застосовано спецзасоби та розглядається справа в суді щодо хуліганства. Оскаржувану постанову позивач дійсно підписала вже у міській лікарні на вул.. Матейки, коли позивач супроводжувала у лікарню свого чоловіка, до якого застосовувалися спецзасоби, але складена вона була на місці вчинення правопорушення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, просив суд відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що на відео із нагрудної камери інспектора поліції, яке оглянуто судом в судовому засіданні, чітко зафіксовано обидва порушення ПДР.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Як вбачається з оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення від 10.03.2016 року на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. Позивача визнано винною в тому, що вона в м.Івано_Франківську по вул.. Юності здійснила стоянку на пішохідному переході, чим порушила вимоги п.15.9(г) ПДР, при перевірці документів не мала при собі полісу страхування трансопортого засобу, чим також порушила вимоги п. 2.2 (г) ПДР. (а.с.5).

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а також ч.4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення врегульовано Главою 22 КУпАП.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 1 статті 280 КУпАП).

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування. Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова колегіального органу приймається простою більшістю голосів членів колегіального органу, присутніх на засіданні. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу. У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

Додані до заперечення в матеріалах адміністративної справи відеозапис із нагрудної камери інспектора патрульної поліції підтверджують правомірність винесення оскаржуваної постанови. Під час перегляду відеозапису в судовому засіданні судом чітко встановлено, що позивач здійснила стоянку транспортного засобу на пішохідному переході. На вимогу інспектора Харука І.М. (напарника відповідача) позивач спочатку показала поліс, термін дії договору обовязковго страхування по якому завершився, однак діючий договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не змогла надати. Після того, як інспектори патрульної поліції повідомили позивача про те, що стоянка заборонена на пішохідному переході, вона висловлювала готовність від'їхати своїм транспортним засобом, при цьому не зазначаючи, що нею не здійснювалось стоянки транспортного засобу.

У судовому засіданні представник позивача вказував на те, що відеозапис із нагрудної камери не є належним доказом, оскільки запис здійснювався не в автоматичному режимі, а також порушено порядок використання та здійснення відеозапису, оскільки немає згоди особи, яку знімають на відео.

Однак, суд, відхиляє такі твердження сторони позивача, оскільки на відео зазначено час здійснення відеозапису і на ньому зафіксовано події, які передували та існували на час складання постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_7, який являється інспектором УПП та напарником відповідача зазначив, що позивач здійснила стоянку транспортного засобу на пішохідному переході,а тому інспекторами було прийнято рішення винести постанову в справі про адмінправопорушення. Позивачем вчинено два правопорушення, так як в процесі огляду документів також було встановлено, що відсутній поліс обов'язкового страхування. У позивача на руках в той момент був лише старий поліс за 2014-й рік, на вимогу показати новий страховий поліс позивач зазначила, що іншого не має. Постанова складалася на місці вчинення правопорушення, спочатку позивач відмовлялася її підписувати, лише в лікарні на вул.. Матейки, куди поїхала, супроводжуючи свого чоловіка, підписала постанову.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомив, що він був пасажиром позивача та безпосередньо присутнім під час винесення постанови в справі про адмініправопорушення. Зазначив, що 10.03.2016 року їхали із позивачем до МРЕО переоформити авто та страховий поліс. Близько 10 години позивач зупинилася перед пішохідним переходом для пропуску пішоходів, за 10-15 секунд підійшли працівники патрульної поліції. З переляку позивач надала працівникам поліції документи, вони впали в болото, їй запропонували піти у службовий автомобіль для складання протоколу, який так і не був складений. У позивача був діючий страховий поліс. Близького години часу відповідач ходив і розмовляв по телефону без зясування обставин порушення ПДР. Після цього відповідач безпричинно, як зазначив свідок, переключився на нього, витягнув з автомобіля і кинув в болото, застосувавши спецзасоби.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 зі змінами і доповненнями станом 04.11.2015 року (надалі - «Правила дорожнього руху»).

Відповідно до пункту 15.1 Правил дорожнього руху зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Зупинка забороняється: на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі (підпункт «г» пункту 15.9 Правил дорожнього руху).

При дослідженні постанови в справі про адміністративне правопорушення судом встановлено, що інспектор вказав порушення позивачем ч.1 ст. 126 КУпАП, без зазначення і ч.1 ст. 122 КУпАП, хоча у змісті постанови інспектором зазначається про порушення ОСОБА_3 положень як ч.1 ст. 122 КУпАП, так і ч.1 ст. 126 КУпАП. на цю обставину звертала увагу і сторона позивача. Однак, суд не вважає, що дана обставина є підставою для скасування оскаржуваної постанови, так як правопорушення обидва є зафіксованими у постанові.

Згідно ч.2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

За вищевказаних обставин, враховуючи вказане, суд дійшов висновку про відсутність належних та достатніх скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №054880 від 10.03.2016 року.

Стосовно вимоги позивача про закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі ст. 247 ч.1 КУпАП, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Таким чином, відповідно до положень КУпАП винесена відповідачем оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена як в адміністративному, так і в судовому порядку.

При цьому правом вибору способу захисту своїх прав та способу оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення наділено особу, щодо якої винесено дану постанову.

Відповідно до статті 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, повноваження щодо закриття справи про адміністративне правопорушення входить до безпосередньої компетенції органу (посадової особи) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення.

В той же час, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення в порядку адміністративного судочинства.

Повноваження адміністративного суду щодо розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності визначено Кодексом адміністративного судочинства України та, зокрема, статтею 162 даного Кодексу.

При цьому, до компетенції адміністративного суду не входить повноваження щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, а тому в задоволенні вимоги про закриття справи про адміністративне правопорушення слід відмовити.

На підставі ст.ст.122,283,287-289 КУпАП та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 159, 160, 161, 162, 163, 171-2, 254 КАС України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до інспектора патрульної поліції роти №1 батальйону УПП у м.Івано-Франківську Херович Остапа Романовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління патрульної поліції у м.Івано-Франківську, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ПС3 №054880 від 10.03.2016 року та закриття провадження у справі - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Довідка: повний текст постанови виготовлено 09 червня 2016 року.

Суддя Польська М.В.