Справа № 803/3668/15
Суддя: Левицька Наталія Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2016р. Справа № 876/12046/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Левицької Н.Г.,

судді Обрізка І.М.,

судді Сапіги В.П.,

за участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

за участю представників:

апелянта (позивача у справі): не зявився

відповідача у справі: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20.11.2015р. у справі №803/3668/15

за позовом ОСОБА_1

до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції

про зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

30.10.2015р. позивач: ОСОБА_1 звернулась до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача: Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції про зобов'язання внесення змін в актові записи реєстрації актів громадського стану в частині її національності та національності її батька.

Позовна заява обґрунтована тим, що по батьківській лінії вона є за національністю полькою, внесення до актових записів про шлюб та про смерть її батька, ОСОБА_2, відомостей про його національність як "українець", є помилковими. Позивач зазначає, що її батько, ОСОБА_2, проживаючи на території колишньої УРСР приховував свою національність, тому в записі про реєстрацію акту цивільного стану народження позивача №580 від 13.08.1956р. в графі "національність батька" помилково було внесено запис: "українець". Крім того, позивач зазначає, що документи, якими засвідчено факт народження ОСОБА_2, вказують на те, що його батьки поляки, а тому відповідно і він є за національністю поляком.

За результатами розгляду справи Волинський окружний адміністративний суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Свої позовні вимоги суд першої інстанції обґрунтовує тим, що позивачем не було надано жодних доказів які б вказували те що національність її батька чи його батьків, відповідно, була "поляк" ("полька"). На думку суду першої інстанції, сам факт народження батька позивача: ОСОБА_1 не може вказувати на приналежність його до тієї чи іншої національності.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, апелянт (позивач у справі): ОСОБА_1, оскаржила її в апеляційному порядку. В своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що постанову суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі апелянт наводить доводи, що є аналогічними до доводів позовної заяви. Зокрема, апелянт зазначає, що по батьківській лінії вона за національністю є полькою, внесення до актових записів про шлюб та про смерть її батька ОСОБА_2 відомостей про його національність як "українець", є помилковими. Апелянт зазначає, що документи, якими засвідчено факт народження ОСОБА_2, вказують на те, що його батьки поляки, тому, відповідно, і він є за національністю поляком. Позивач зазначає, що у зв'язку із відмовою відповідача внести зміни до актових записів її нащадки не можуть скористатися пільгами, які передбачені законодавством ОСОБА_3 для етнічних поляків. Скаржник також зазначає, що постанова суду першої інстанції суперечить практиці Європейського суду з прав людини (зокрема, справа Гарнага проти України), з якої вбачається, що відмова державних внести зміни в акти цивільного стану, є втручанням в особисте життя. Апелянт просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволення позову відмовити.

Не погоджуючись із доводами апеляційної скарги, відповідачем подано через канцелярію суду письмові заперечення в яких зазначено, що судом першої інстанції було вірно досліджено надані позивачем докази та сформовано на підставі них правильний висновок про те, що такі докази не вказують національність її батька. Відповідач вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують таких висновків суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

В судове засідання сторони не зявились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає можливим розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу у їх сукупності, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегією суддів встановлено наступне:

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, з наданих позивачем документів слідує, що її батько, ОСОБА_4 ОСОБА_2 (ОСОБА_2), народився 10.04.1927р. в селі Седлище Люблінської області.

Із свідоцтва про хрещення та скороченого акту про народження вбачається, що батьками ОСОБА_2 були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.17-19). Інформація про національність батьків у вказаних актах відсутня.

ОСОБА_2 23.09.1951р. одружився з ОСОБА_7 (після шлюбу ОСОБА_2), про що було зроблено запис в книзі актів громадянського стану за №424 та видано свідоцтво про одруження серії ЯТ № 048199 від 23.09.1951р. (а.с.20). В графі "національність" ОСОБА_2 в записі акта про шлюб №424 від 28.09.1951р. вказано "українець" (а.с.46)

Позивач: ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) народилась 02.08.1956р. у місті Луцьку, про що було складено актовий запис за №580 та видано свідоцтво про народження. У повторному свідоцтві про народження позивача серії І-ЕГ №121458 зазначено, що її батьками були ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с.13). З повного Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №6 від 26.08.2015р. вбачається, що батьки позивачки за національністю були українцями (а.с.24-25).

В акті про смерть №476 від 28.03.2002р. ОСОБА_2 в графі "національність" вказано "українець" (а.с.45).

Позивачем: ОСОБА_1 подано до відділу ДРАЦС реєстраційної служби Луцького МУЮ заяву від 01.07.2015р. про внесення змін до актових записів цивільного стану про народження №580 від 13.08.1956р., про шлюб №94 від 09.02.1974р., про розірвання шлюбу №290 від 01.06.1988р., про шлюб №1680 від 27.11.1992р., про смерть №476 від 27.03.1992р., а саме просила змінити національності з "українець" (українка) на "поляк" (полька). (а.с.22).

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.07.2015р. Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Луцького МУЮ відмовлено у внесенні змін до актових записів, про що повідомлено позивача листом №103/02-2.2.05.06-86 від 24.07.2015р., в якому зазначено, що відсутні докази, які б свідчили про помилки в актових записах, перелічених заявником, а тому немає достатніх підстав для внесення до них змін (а.с.23).

У судовому засіданні було досліджено письмові докази: копії свідоцтв про народження заявниці, про хрещення батька заявниці, про народження батька заявниці, про шлюб батьків заявниці, про смерть батька заявниці. У поданих позивачем документах зазначено національність батька українець, або інформація про національність відсутня, тому не виявлено підстав для внесення змін в актові записи щодо зміни національності. Крім того, виявлено розбіжності щодо імені та прізвища батька позивача: Зеленко Леонід Йосипович (у свідоцтві про народження позивача та у свідоцтві про шлюб батьків позивача), Leon Aleksander Zielonka (у свідоцтві про народження батька позивача та у свідоцтві про хрещення батька позивача, виданих на польській мові), що перекладається як: ОСОБА_4 Зелонка.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що аналіз норм чинного законодавства та встановлених судом обставин дають підстави для висновку, що позивач не надала належних та допустимих доказів, які б підтвердили наявність помилок в актових записах: про народження №580 від 13.08.1956р., про шлюб №94 від 09.02.1974р., про розірвання шлюбу №290 від 01.06.1988р., про шлюб №1680 від 27.11.1992р., про смерть №476 від 27.03.1992р. в графах "національність", та того, що її батьки за національністю є "поляками".

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану визначає Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Статтею 6 вказаного Закону визначено компетенцію органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частини першої вказаної статті відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Відповідно до положень статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Закон України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" допускає можливість внесення змін до актового запису. Порядок внесення змін визначається статтею 22 цього Закону: внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

За правилами зазначеної статті внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою особи, щодо якої складено актовий запис, поданої до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану.

Порядок дій за зверненнями громадян про внесення змін до актового запису регламентовано Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №96/5 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011р. за №55/18793 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, звернення позивача до відповідача з питанням про внесення змін до актового запису, далі Правила №96/5).

У пункті 1.5 Правил №96/5 вказано, що заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами. Працівник відділу державної реєстрації актів цивільного стану, який прийняв заяву, звіряє відомості, зазначені заявником у заяві, з паспортом або паспортним документом. Суперечливі дані в документах письмово пояснюються заявником.

Згідно з пунктами 2.1, 2.5, 2.6, 2.11, 2.12 Правил, заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб при пред'явленні паспорта або паспортного документа. Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається особою, щодо якої складено актовий запис. Разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті. Факти, зазначені в заяві, а також записи у свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану та в інших поданих заявником документах, якщо вони викликають сумніви щодо їх достовірності, можуть бути перевірені відділом державної реєстрації актів цивільного стану шляхом направлення запитів до відповідних установ, організацій для затребування необхідних документів. На підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Також пунктом 1.15 Правил №96/5 встановлено, що відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Підставою для внесення змін до актових записів, виходячи із предмету позову є встановлення факту, що батьки позивача є за національністю є "поляками" і відповідно підтвердження цього належними доказами.

Колегія суддів звертаю увагу на те, що позивачем не було подано жодних документів, у яких зазначена інформація про національність її батька чи його батьків відповідно. На думку суду, сам факт народження особи на території ОСОБА_3 не може вказувати на приналежність то тієї чи іншої національності, а відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вимогами ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до вимог ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись вимогами ст.86 цього Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Колегія суддів прийшла до висновку про те, що наявними матеріалами справи підтверджується висновок суду у тому, що відповідач як суб'єкт владних повноважень діяв у відповідності до наведених приписів нормативно-правових актів.

Відповідно до норм ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В зв'язку із вищенаведеним, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи всебічно, повно та об'єктивно встановив обставини справи, дослідив та оцінив всі докази, які містяться в матеріалах справи та прийшов до вірного висновку.

Відтак, наведені в апеляційній скарзі доводи не викликають сумнівів щодо правильності висновків суду першої інстанції та застосування норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись вимогами ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20.11.2015р. у справі №803/3668/15 за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції про зобовязання вчинити дії, - залишити без задоволення.

2. Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 20.11.2015р. у справі №803/3668/15, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.Г. Левицька

Суддя І.М. Обрізко

Суддя В.П. Сапіга

Повний текст рішення виготовлено 03.06.2016р.