Справа № 810/1532/16
Суддя: Волков А.С.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2016 року Справа № 810/1532/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Волкова А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Київській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Київській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області, в якому просила суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача, що виявилась у ненарахуванні та невиплаті позивачу заробітної плати за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 включно відповідно до вимог абзацу другого частини першої статті 144 Закону У країни "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про прокуратуру" та за період з 29.03.2015 по 08.09.2015 включно відповідно до абзацу другого частини першої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", та за період з 09.09.2015 по 31.12.2015 включно у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 644;

зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату заробітної плати (з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу) за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 відповідно до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та за період з 29.03.2015 по 08.09.2015 - відповідно до абзацу другого частини першої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", та за період з 09.09.2015 по 31.12.2015 у розмірі, визначеному згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 644;

зобов'язати здійснити виплату позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що уповноважений орган при нарахуванні та виплаті заробітної плати позивачу неправильно визначив її розмір і незаконно її занизив, адже керувався не нормами закону, а нормами підзаконного нормативно-правового акту. Позивач просив суд зобовязати відповідача здійснити перерахунок недоплачених коштів з урахуванням всіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу та виплатити їх у повному обсязі.

Ухвалою від 05.05.2016 відкрито провадження в адміністративній справі, судовий розгляд призначено на 17.05.2016.

Про дату, час та місце судового розгляду особи, які беруть участь у справі, були повідомлені належним чином, у призначений день і час до суду не зявились.

Позивач звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, відзиву на позовну заяву, заперечень проти позову або будь-які пояснення до суду не надіслав. За таких обставин справа розглядалась судом за наявними в ній матеріалами і доказами.

Третя особа (Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області) надіслала до суду пояснення, в якому зазначила, що не є учасником спірних відносин та не володіє інформацією, яка може вплинути на розгляд даної справи. У судове засідання представник третьої особи не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи факт неявки в судове засідання осіб, які беруть участь у справі (їх представників), а також відсутність потреби у заслуховуванні свідків чи експертів суд, керуючись положеннями частини четвертої статті 122, частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, постановив про здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі наявних у справі матеріалів та доказів.

Дослідивши представлені документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

ОСОБА_1 працює в Білоцерківському міськрайонному суді Київської області на посаді секретаря судових засідань з 16 грудня 2011 року, що підтверджується копією трудової книжки, має статус державного службовця 11 рангу, 6 категорії.

Відповідно до даних розрахункових листів за 2014-2015 роки у період з жовтня 2014 року по грудень 2015 року посадовий оклад позивача був визначений Територіальним управлінням державної судової адміністрації в Київській області у сумі 1218,00 грн.

На думку позивача, визначений відповідачем розмір посадового окладу в якості бази для нарахування заробітної плати у період з 26.10.2014 по 28.03.2015, не відповідає вимогами статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", а з 29.03.2015 - вимогам статті 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII).

Позивач разом з іншими працівниками Білоцерківського міськрайонного суду Київської області зверталась до Територіального управління державної судової адміністрації в Київській області із заявою про здійснення перерахунку заробітної плати, однак відповідач жодних дій з приводу перерахунку та виплати заробітної плати не вчинив.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Питання матеріального, побутового забезпечення та соціального захисту працівників судової системи є предметом регулювання Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

Так, відповідно до частини першої статті 144 Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції Закону від 07.07.2010 р.) було передбачено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

Підпунктом 59 пункту 5 розділу XII "Прикінцеві положення" Закону України від 14.10.2014 р. № 1697-VII "Про прокуратуру" частину першу статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" доповнено абзацом другим, відповідно до якого розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлена в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Положеннями пункту 1 розділу XII "Прикінцеві положення" Закону України від 14.10.2014 р. № 1697-VII "Про прокуратуру" встановлено, що пункт 5 розділу XII (крім підпунктів 3, 5, 8, 9, 12, 20, 42, 49, 63, 67), розділ XIII цього Закону набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон України від 14.10.2014 р. № 1697-VII "Про прокуратуру" офіційно опублікований в газеті "Голос України" 25 жовтня 2014 року.

Таким чином, підпункт 59 пункту 5 розділу XII "Прикінцеві положення" Закону України від 14.10.2014 р. № 1697-VII "Про прокуратуру" щодо внесення змін до частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (щодо визначення розміру посадового окладу працівника апарату суду) набрав чинності з 26 жовтня 2014 року.

Це означає, що з 26 жовтня 2014 року в силу положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" посадові оклади працівників апаратів судів повинні були визначатися у нових (підвищених) розмірах, визначених цією статтею.

Суд констатує, що у зв'язку з внесенням змін до частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховна Рада України не внесла зміни до Державного бюджету України та не передбачила відповідний механізм фінансування виплати заробітної плати працівникам апаратів судів у розмірі, передбаченому вказаною статтею.

Замість цього, згідно з абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України від 14.10.2014 р. № 1697-VII "Про прокуратуру" на Кабінет Міністрів України було покладено обов'язок у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк - внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

До травня 2016 року жодних дій на виконання вказаного Закону Кабінет Міністрів України не вчинив.

Виходячи з правової позиції, наведеної у постанові Верховного Суду України від 22 травня 2013 року (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 31701325), керуючись рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Кечко проти України", це право працівників апарату судів підлягає реалізації і захисту незважаючи на те, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" видатків на ці потреби не було передбачено.

З 1 січня 2015 року набрали чинності ОСОБА_2 України від 28.12.2014 № 79-VIII, яким внесено зміни до Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VI, і ОСОБА_2 України від 28.12.2014 № 80-VIII "Про Державний бюджет України на 2015 рік", якими встановлено, що норми і положення частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Однак, делеговане Кабінету Міністрів України з 1 січня 2015 року повноваження щодо визначення розміру посадових окладів працівників апарату судів Уряд виконав лише у вересні 2015 року, прийнявши постанову від 02.09.2015 № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" (набрала чинності з 9 вересня 2015 року), якою внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 шляхом затвердження нової схеми посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів залежно від місячного посадового окладу (коефіцієнту від місячного посадового окладу) судді місцевого суду.

Суд зазначає, що це рішення Кабінету Міністрів України не вплинуло на правове регулювання визначення посадових окладів працівників апарату судів, оскільки 12 лютого 2015 року Верховна Рада України прийняла ОСОБА_2 України від 12.02.2015 р. № 192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд", який набрав чинності з 29 березня 2015 року, згідно з яким ОСОБА_2 України від 07.07.2010 р. № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" викладено в новій редакції.

В силу положень абзацу другого частини першої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції Закону України від 12.02.2015 № 192-VIII) встановлено правове регулювання, що є аналогічним тому, що існувало раніше, згідно з яким розмір заробітної плати працівників апаратів судів, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

ОСОБА_2 не наділяє Кабінет Міністрів України жодними повноваженнями щодо регулювання розміру посадових окладів працівників апаратів судів.

Це означає, що приймаючи постанову від 02.09.2015 № 644, Кабінет Міністрів України вийшов за межі повноважень, визначених законом та Конституцією України.

В силу приписів частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (з урахуванням змін та доповнень, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 644).

При вирішенні даної справи суд також враховує, що у грудні 2015 року Верховна Рада України прийняла ОСОБА_2 України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу", який набув чинності з 1 травня 2016 року.

Згідно з підпунктом 18 пункту 3 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" внесено зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими абзац другий частини першої статті 147 виключено.

З 1 травня 2016 року в силу змін, що сталися у правовому регулюванні, відносини з приводу визначення посадових окладів працівникам апарату судів почали регулюватися Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу", відповідно до положень якого схема посадових окладів на посадах державної служби має визначатися щороку Кабінетом Міністрів України під час підготовки проекту закону про Державний бюджет України (ст. 51).

Положеннями пунктів 7, 15 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" передбачено, що умови оплати праці працівників органів державної влади, інших державних органів, їх апаратів (секретаріатів), державних підприємств, установ та організацій, органів влади Автономної Республіки Крим, які на день набрання чинності цим Законом є державними службовцями і посади яких відповідно до цього Закону не є посадами державної служби, визначаються Кабінетом Міністрів України і не можуть передбачати зменшення розміру їх заробітної плати. Кабінет Міністрів України зобов'язано забезпечити прийняття та набрання чинності одночасно з набранням чинності цим Законом, зокрема, схеми посадових окладів на посадах державної служби на 2016 рік.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292 "Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році" встановлено, що мінімальний розмір посадового окладу за групою оплати праці 9 у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, міст обласного значення, становить з 1 травня 2016 р. - 1723 гривні; Затверджено: схему посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів; розмір надбавок до посадових окладів за ранги державних службовців; перелік посад державної служби, що прирівнюються до відповідних груп оплати праці.

Таким чином, починаючи з 1 травня 2016 р. розмір посадового окладу працівників апарату суду визначається на підставі положень статті 51 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" та постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292 "Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році", а не на підставі статті 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

У справі, що розглядалась, суд встановив, що у період з 26.10.2014 по 31.12.2015 заробітна плата позивача визначалась Територіальним управлінням державної судової адміністрації в Київській області виходячи з окладу в розмірі 1218,00 грн. з урахуванням надбавок та інших виплат, що не відповідає розміру посадового окладу, визначеному на підставі положень статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (у редакції Закону від 07.07.2010 р. № 2453-VI) у період з 26.10.2014 по 28.03.2015, а також на підставі положень статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції Закону України від 12.02.2015 № 192-VIII) у період з 29.03.2015 по 30.04.2016.

Таким чином, вказані дії відповідача є неправомірними, а позовні вимоги про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату заробітної плати за період з 26.10.2014 по 31.12.2015 на підставі вказаних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов'язання здійснити виплату позивачеві компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплат заробітної плати суд дійшов висновку, що в цій частині позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вже зазначалось, відповідач щомісячно здійснював нарахування та виплату позивачеві заробітної плати. Спір між сторонами виник з приводу розміру заробітної плати.

Таким чином, факт протиправної бездіяльності з боку відповідача відсутній,однак мають місце дії, оцінку яким суд надав у даному судовому рішенні.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України від 19.10.2000 № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" Підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Таким чином, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати відбувається в разі факту нарахування цих доходів та порушення строку їх виплати.

У справі, що розглядалась, суд встановив, що відповідач здійснював нарахування та виплату заробітної плати у розмірі, який не задовольняє позивача. Питання правильності нарахування заробітної плати становить предмет судового розгляду в даній справі. Це означає, правові підстави для компенсації позивачу втрати частини доходів відсутні, адже на момент постановлення судового рішення факт невиплати нарахованої позивачу заробітної плати відсутній.

За наведених обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач не надав суду доказів понесення судових витрат, тому підстави для присудження з Державного бюджету України на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, що виявились у нарахуванні заробітної плати ОСОБА_1, секретарю судових засідань Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, з порушенням вимог Закону України "Про судоустрій та статус суддів" у період з 26.10.2014 по 31.12.2015.

Зобовязати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області здійснити перерахунок та виплату на корить ОСОБА_1, секретаря судових засідань Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, заробітної плати (з урахуванням надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу) за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 відповідно до вимог статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (у редакції Закону від 07.07.2010 р. № 2453-VI) та за період з 29.03.2015 по 31.12.2015 - відповідно до вимог статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції Закону України від 12.02.2015 № 192-VIII).

Щодо решти позовних вимог, - у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Волков А.С.