Справа № 2-а-3266/11
Суддя: Ковальчук Л. М.
Дата ухвалення: 2011-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-3266/11
ПОСТАНОВА

іменем України

23.09.2011 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Гуменній Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного комітету України з державного матеріального резерву про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень з ненадання відповіді у визначений законом термін часу по суті запиту та зобов»язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2009 року позивач ОСОБА_1 звернувся із адміністративним позовом до Державного комітету України з державного матеріального резерву про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень з ненадання відповіді у визначений законом термін часу по суті запиту та зобов»язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що з листом від 4 жовтня 2008 року, надісланим цінним листом з описом вкладення 7 жовтня 2008 року, він звернувся до Голови Держкомрезерву України за адресою: м. Київ, вул. Пушкінська, 28, із проханням надіслати йому оригінал документу, який, на думку Держкомрезерву, викладену у виробничій характеристиці, не має належного документального оформлення, та окремо листом зазначити, що саме неналежно оформлено в даному документі і якому законодавству не відповідає дане оформлення. Відповідь на дане запитання він просив надіслати йому на адресу: 03127, м. Київ-127, а/с 63. Станом на сьогоднішній день відповіді він не отримав. Йому невідомо чи задоволено його заяву або відхилено, і якщо відхилено, то з яких підстав.

Відповідно до вимог ст. 40 Конституції України, ст. 9 Закону України «Про інформацію» він має право на звернення із проханням надати йому інформацію, потрібну для реалізації своїх прав і законних інтересів.

Згідно вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про інформацію» термін розгляду запиту та термін вивчення запиту на предмет можливості його задоволення не повинен перевищувати 10 календарних днів (в деяких випадках не більше місяця).

Відповідач ОСОБА_2 комітет України з державного матеріального резерву, не надавши відповідь на його запит у визначений законом час, порушив його права, і на його думку, повинен нести відповідальність. На підставі вимог ст. 55 Конституції України він змушений звернутися до суду за захистом свого права на вільне одержання необхідних йому відомостей.

Відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про інформацію» у разі, коли запитувач звернувся до суду, обов»язок доводити законність відмови чи відстрочки задоволення запиту покладається на відповідача-суб»єкта владних повноважень.

Згідно вимог ч. 2 п. 2 ст. 105 Кодексу адміністративного судочинства України позов може містити вимоги про зобов»язання відповідача-суб»єкта владних повноважень, прийняти рішення або вчинити певні дії.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією із сторін є орган державної влади, інший державний орган, їх посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 з посиланням на вимоги ст. ст. 19, 40, 55 Конституції України, ст. ст. 5, 9, 10, 35 Закону України «Про інформацію», ст. ст. 18, 19, 104, 105, 106, 162 Кодексу адміністративного судочинства України просив визнати неправомірною бездіяльність Державного комітету України з державного матеріального резерву-суб»єкта владних повноважень, з ненадання відповіді у визначений законом термін часу по суті запиту, зобов»язати ОСОБА_2 комітет України з державного матеріального резерву-суб»єкта владних повноважень, надати відповідь на його звернення та вчинити наступні дії: надіслати йому оригінал документу, який на думку Державного комітету України з державного матеріального резерву, викладену у виробничій характеристиці, не має належного документального оформлення, окремо листом зазначити, що саме неналежно оформлено в даному документі і якому законодавству не відповідає дане оформлення.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, позивач надав суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутності.

У судове засідання представник відповідача Державного комітету України з державного матеріального резерву не зявився, про день, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, зясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази в справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 1 Закону України „Про звернення громадян громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, обєднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обовязків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно вимог ст. 20 Закону України „Про звернення громадян звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення-невідкладно, але не пізніше пятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу або його заступнику встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін для вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока пяти днів.

Відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про інформацію» термін розгляду запиту та термін вивчення запиту на предмет можливості його задоволення не повинен перевищувати 10 календарних днів (в деяких випадках не більше місяця).

Судом встановлено, що 4 жовтня 2008 року позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою до відповідача Державного комітету України з державного матеріального резерву, в якій просив надіслати йому оригінал документа, який, на думку Державного комітету України з державного матеріального резерву, не має належного документального оформлення, та лист із зазначенням що саме неналежно оформлено та якому законодавству не відповідає дане оформлення, щоб він або орган, який видав документ, належним чином його оформив.

Однак, як зазначив позивач ОСОБА_1 в своєму позові, відповідь від відповідача про результати розгляду його заяви він не отримав.

Згідно вимог ст. 35 Закону України «Про інформацію» у разі, коли запитувач звернувся до суду, обов»язок доводити законність відмови чи відстрочки задоволення запиту покладається на відповідача.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду доказів, що ОСОБА_2 комітет України з державного матеріального резерву розглянув у визначені законом строки заяву ОСОБА_1 від 4 жовтня 2008 року та надав позивачу відповідь у відповідності з вимогами чинного законодавства України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання неправомірною бездіяльність Державного комітету України з державного матеріального резерву щодо ненадання відповіді на заяву позивача ОСОБА_1 від 4 жовтня 2008 року та слід зобов»язати відповідача розглянути і надати відповідь ОСОБА_1 на його заяву від 4 жовтня 2008 року в строки, передбачені чинним законодавством України.

Щодо заявлених вимог позивача про зобов»язання відповідача Державного комітету України з державного матеріального резерву вчинити наступні дії, а саме: надіслати позивачу ОСОБА_1 оригінал документу, який, на думку Державного комітету України з державного матеріального резерву, викладену у виробничій характеристиці, не має належного документального оформлення, та зазначити, що саме неналежно оформлено в даному документі і якому законодавству не відповідає дане оформлення, то суд відмовляє в цій частині адміністративного позову, оскільки позивач ОСОБА_1 не надав суду відповідні докази-виробничу характеристику та лист № 3/4401 від 5 вересня 2008 року Державного комітету України з державного матеріального резерву, на які він посилається у своєму адміністративному позові для підтвердження своїх вимог.

Керуючись ст. ст. 1, 20 Закону України „Про звернення громадян, ст. ст. 33, 35 Закону України „Про інформацію, ст. ст. 71 159, 160, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

П О С ТА Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність Державного комітету України з державного матеріального резерву щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 4 жовтня 2008 року та зобов»язати ОСОБА_2 комітет України з державного матеріального резерву розглянути і надати відповідь ОСОБА_1 на його заяву від 4 жовтня 2008 року в строки, передбачені чинним законодавством України.

У решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ковальчук Л.М.