Справа № 826/9115/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

03 червня 2016 року № 826/9115/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «ДС Трейд»
додержавної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправними та скасування наказу від 28.01.2015 №175, податкових повідомлень-рішень від 04.03.2015 № та №, визнання протиправними дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДС Трейд» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 28.01.2015 №175;

- визнати протиправними дії державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві по проведенню документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «ДС Трейд» (код за ), результати якої оформлені актом від 10.02.2015 №135/26-54-22-02/39271952 «Про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ «ДС Трейд», код за з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Зерностандарт» (код за ) за період з 01.08.2014 року по 31.08.2014 та ТОВ «Варда Трейд» () за період з 01.09.2014 року по 30.09.2014 року»;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.03.2015 №001432202;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.03.2015 №001442202.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державно фіскальної служби у місті Києві були відсутні правові підстави для проведення перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «ДС Трейд», оскільки положеннями Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. З огляду на вказане, за твердженнями позивача, оскаржуваний наказ від 28.01.2015 №175 прийнято відповідачем протиправно, а податкові повідомлення-рішення від 04.03.2015 № та №, прийняті за результатами даної незаконної перевірки, не створюють правових наслідків.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваного наказу на проведення перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «ДС Трейд» та оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, прийнятих у межах наданих контролюючому органу повноважень, у зв'язку з виявленими під час перевірки порушеннями вимог податкового законодавства з боку позивача.

Розгляд справи здійснено у письмовому провадженні, відповідно до приписів частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на підставі наказу від 28.01.2015 №175 проведено позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «ДС Трейд» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Зерностандарт» за період з 01.08.2014 по 31.08.2014 та товариством з обмеженою відповідальністю «Варда Трейд» за період з 01.09.2014 по 30.09.2014.

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом зроблено висновок про такі порушення товариством з обмеженою відповідальністю «ДС Трейд» вимог податкового законодавства:

- пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1 та 200.2 статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), у результаті чого товариство з обмеженою відповідальністю «ДС Трейд» занижено суму податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню до сплати в бюджет на суму 174 106,00 грн., у тому числі за серпень 2014 року на суму 28 546,00 грн. та за вересень 2014 року на суму 145 560,00 грн.;

- підпункту 134.1.1 пункту 134 статті 134, підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 149.1 статті 149 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), у результаті чого товариством з обмеженою відповідальністю «ДС Трейд» занижено суму податку на прибуток підприємства, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету на загальну суму 156 695,00 грн., у тому числі за 2014 рік на суму 156 695,00 грн.

На підставі викладеного, державною податковою інспекцією в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 10.02.2015 №135/26-54-22-02/39271952 та прийнято такі податкові повідомлення-рішення від 04.03.2015:

- №, яким товариству з обмеженою відповідальністю «ДС Трейд» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 195 869,00 грн., з яких за основним платежем - 156 695,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 39 174,00 грн.;

- №, яким товариству з обмеженою відповідальністю «ДС Трейд» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 217 633,00 грн., з яких за основним платежем - 174 106,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 43 527,00 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення та наказ на проведення перевірки від 28.01.2015 №175 протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а дії відповідача з проведення перевірки протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

У відповідності до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Як вбачається зі змісту наказу від 28.01.2015 №175 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки та акту від 10.02.2015 №135/26-54-22-02/39271952, в якості підстави для проведення перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «ДС Трейд» вказано положення підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Так, у силу підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Водночас, за твердженням позивача, у контролюючого органу були відсутні законодавчо мотивовані підстави для проведення вказаної перевірки, оскільки положеннями Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII запроваджено заборону на проведення останніх.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи-підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

У відповідності до наявної у матеріалах справи копії податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік, поданої товариством з обмеженою відповідальністю «ДС Трейд» та отриманої контролюючим органом 09.02.2015 (реєстраційний номер від 09.02.2015), розмір доходів вказаного платника за 2014 рік складає 15 099 336,00 грн., тобто є меншим від визначеного у положеннях Закону України від 28.12.2014 №71-VIII та необхідного для можливості проведення відповідачем перевірки останнього у 2015 році.

При цьому, суд вказує про необґрунтованість тверджень відповідача щодо безпідставності посилання позивача на вказані положення Закону України від 28.12.2014 №71-VIII, з огляду на те, податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2014 рік прийнята контролюючим органом лише 09.02.2015, тобто після прийняття наказу від 28.01.2015 №175 та після його вручення (29.01.2015), а, відтак, її показники не могли бути враховані, з огляду на таке.

Як вбачається зі змісту акту від 10.02.2015 №135/26-54-22-02/39271952, досліджувана перевірка проводилась з 29.01.2015 по 03.02.2015, узагальнення матеріалів перевірки та оформлення акту перевірки тривало з 04.02.2015 по 10.02.2015. Крім того, безпосередньо у даному акті зазначені відомості щодо розміру доходу товариства з обмеженою відповідальністю «ДС Трейд» за 2014 рік, вказані у податковій декларації з податку на прибуток за вказаний період (реєстраційний номер від 09.02.2015). Таким чином, станом на момент проведення вказаної перевірки у державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві була наявна інформація щодо розміру доходу позивача за 2014 рік, який є меншим від визначеного у положеннях Закону України від 28.12.2014 №71-VIII та необхідного для можливості проведення відповідачем перевірки даного платника податків у 2015 році.

Наявності інших обставин, за наявності яких положеннями Закону України від 28.12.2014 №71-VIII допускається проведення перевірок платників податків, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не наведено, а з матеріалів справи не вбачається.

З огляду на вказане, суд дійшов до висновку, що у відповідача були відсутні законодавчо мотивовані підстави для проведення на підставі наказу від 28.01.2015 №175 позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «ДС Трейд» з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Зерностандарт» за період з 01.08.2014 по 31.08.2014 та товариством з обмеженою відповідальністю «Варда Трейд» за період з 01.09.2014 по 30.09.2014, результати якої оформлено актом від 10.02.2015 №135/26-54-22-02/39271952.

При цьому, факт винесення наказу №175 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки 28.01.2015, а прийняття контролюючим органом податкової декларації товариства з обмеженою відповідальністю «ДС Трейд» з податку на прибуток за 2014 року лише 09.02.2015, не спростовує викладене, оскільки у такому випадку, відповідно до роз'яснень Державної фіскальної служби України, наданих у листі від 28.01.2015 №2463/7/99-99-22-02-04-17, відповідачем мали бути враховані дані декларацій з податку на прибуток за відповідні звітні періоди 2014 року (у разі їх подання платником податків відповідно до пункту 57.1 статті 57 Кодексу) або за попередній календарний рік, за який подано податкову декларацію, в якій платником податків визначено обсяг доходу (за 2013 рік). І лише у випадку неподання платником податків станом на дату початку перевірки (після спливу визначеного Кодексом граничного терміну для її подання та якщо її подання передбачено Кодексом) декларації з податку на прибуток за 2014 рік, можливо вважати, що платник не повідомив про наявність наведених вище обмежень щодо вжиття стосовно нього контрольно-перевірочних заходів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2016 у справі №826/6753/15.

На підставі викладеного, суд вказує про необхідність визнання протиправним та скасування наказу державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 28.01.2015 №175 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки та про визнання протиправними дій державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві з проведення документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «ДС Трейд» (код за ), результати якої оформлені актом від 10.02.2015 №135/26-54-22-02/39271952 «Про результати позапланової виїзної перевірки ТОВ «ДС Трейд», код за з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах з ТОВ «Зерностандарт» () за період з 01.08.2014 року по 31.08.2014 та ТОВ «Варда Трейд» () за період з 01.09.2014 року по 30.09.2014 року».

Щодо решти позовних вимог суд зазначає про таке.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

При цьому, витрати операційної діяльності, зокрема, включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України).

Приписами абзацу 1 пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це контролюючому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов'язань за звітний податковий період. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до контролюючого органу. Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення (підпункт 139.1.9 пункт 139.1 статті 139 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Вказана правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 16.02.2016 у справі №К/800/18945/14, від 01.03.2016 у справі №К/800/66709/14, від 24.02.2016 у справі №К/800/5891/15 та від 03.03.2016 у справі №К/800/21974/14.

Як вбачається зі змісту акту перевірки державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 10.02.2015 №135/26-54-22-02/39271952 висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами - товариством з обмеженою відповідальністю «Зерностандарт» та товариством з обмеженою відповідальністю «Варда Трейд».

Так, у відповідності до наявних у матеріалах справи доказів, між позивачем (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Зерностандарт» (постачальник) укладено договір поставки від 27.08.2014 №27/08, згідно з яким постачальник зобов'язується протягом дії цього договору передавати у власність покупцю макуху соєву, у кількості та асортименті згідно з підписаними сторонами специфікацій, які є невід'ємною частиною цього договору, а покупець зобов'язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах цього договору.

На підтвердження виконання умов вищезазначеного договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договору поставки від 27.08.2014 №27/08, специфікації, рахунку на оплату, видаткової накладної, податкової накладної та виписки з банківського рахунку.

У свою чергу, фінансово-господарські відносини позивача (покупець/замовник) з товариством з обмеженою відповідальністю «Варда Трейд» (продавець/виконавець) ґрунтувалися на таких договорах:

- договір поставки сільськогосподарської продукції від 12.08.2014 №120814, у відповідності до якого продавець зобов'язується передавати у власність покупцю сільськогосподарську продукцію у кількості та асортименті, згідно з оформленими накладними, які є невід'ємними частинами даного договору, а покупець зобов'язується прийняти продукцію та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору;

- договір про надання інформаційно-консультативних послуг від 01.08.2014 №010814, умовами якого передбачено, що замовник в порядку та на умовах, визначених цим договором, дає завдання, а виконавець приймає на себе зобов'язання надати за плату замовнику інформаційно-консультативні послуги із фінансових та економічно-правових питань, пов'язаних з діяльністю замовника.

На підтвердження виконання умов вищезазначених договорів, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договору поставки сільськогосподарської продукції від 12.08.2014 №120814, договору про надання інформаційно-консультативних послуг від 01.08.2014 №010814, рахунків-фактур, рахунків на оплату, видаткових накладних, актів надання послуг, податкових накладних, товарно-транспортних накладних та виписки з банківського рахунку.

У свою чергу, контролюючим органом в обґрунтування правомірності висновків про заниження позивачем розміру грошового зобов'язання з податку на додану вартість та податку на прибуток за перевіряємий період вказано про те, що останнім не надано до перевірки інформації та документального підтвердження щодо транспортування товару (макухи соєвої), не встановлено пункту навантаження та розвантаження товару (до перевірки не надано товарно-транспортні накладні); щодо зберігання товару (відповідальних осіб за збереження товару); щодо відповідальних осіб, які отримували та відвантажували товар; сертифікатів якості, висновків державно санітарно-епідеміологічної служби (згідно з наданими до перевірки документами не встановлено виробника макухи соєвої). До перевірки по придбанню інформаційно-консультаційних послуг не надано інформації та документального підтвердження: які саме інформаційно-консультаційні послуги надано товариством з обмеженою відповідальністю «Варда Трейд»; до перевірки не надано документального підтвердження щодо пов'язаності наданих послуг з фінансово-господарською діяльністю платника податку; до перевірки не надано звітів виконавця про надані послуги.

З огляду на викладене та з посиланням на акт Знам'янської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 03.12.2014 №332/22/38011360 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Зерностандарт» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині правомірності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ПМП «Домінанта» за період з 01.08.2014 по 31.08.2014, а також на податкову інформацію від 10.12.2014 №299/26-55-22-07/39157350 щодо неможливості проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю «Варда Трейд» по взаємовідносинам з контрагентами, згідно з якою вказане товариство має стан 9 - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням, контролюючим органом наголошено про нереальність (безтоварність) досліджуваних фінансово-господарських операцій.

Слід зазначити, що обставини, встановлені в актах перевірок та звірок контрагентів не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних правочинів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17.02.2015 у справі №К/800/55977/14.

У той же час, контролюючим органом при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками такої операції, на підстав якої сформовані дані податкового обліку. Аналогічна правова позиція викладена у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Разом тим, посилання відповідача на відсутність товарно-транспортних накладних, що за твердженням останнього, свідчить про не підтвердження товарності досліджуваних операцій є необґрунтованими, оскільки товарно-транспортна накладна є транспортною документацією, яка підтверджує операції саме з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку платника податків, яким у даному випадку є позивач. Документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна, не є документом первинного бухгалтерського обліку, що підтверджує обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Вказана позиція викладена, зокрема, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 18.08.2015 у справі №К/800/29695/15.

Крім, відповідачем, під час розгляду даної справи, не спростовано доводів позивача та не надано суду доказів, які б свідчили про відсутність факту реального здійснення операцій між позивачем та його контрагентами - товариством з обмеженою відповідальністю «Зерностандарт» та товариством з обмеженою відповідальністю «Варда Трейд».

Фактично висновки акту перевірки зроблені на припущеннях, по ланцюгу контрагентів контрагента позивача, без наведення доказів порушення фіскальних інтересів держави внаслідок взаємовідносин позивача із товариством з обмеженою відповідальністю «Зерностандарт» та товариством з обмеженою відповідальністю «Варда Трейд», без доказів залучення позивача до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування.

Також, суд звертає увагу, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано доказів відсутності у контрагентів позивача спеціальної податкової правосуб'єктності на момент укладення з ними вказаних вище правочинів, зокрема, того, що вказані юридичні особи не були зареєстровані в якості платників податку на додану вартість або того, що їхня реєстрація платником податку на додану вартість була анульована до спірного періоду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не було надано до суду належних доказів, які б свідчили про відсутність у названих товариств умов для здійснення господарської діяльності (відсутність майна, складських приміщень, обладнання та виробничих потужностей, в т.ч. орендованих, а також трудових ресурсів, тощо), в тому числі із залученням третіх осіб.

У силу пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

При цьому, приписами частини другої статті 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер юридичної відповідальності.

Так, безпосередньо в акті не наведено правової норми, в силу якої на платника податку (позивача) покладена відповідальність за недекларування та несплату податкових зобов'язань платниками податку-контрагентами, шляхом позбавлення його права на податковий кредит.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Враховуючи все викладене, у тому числі висновки суду щодо протиправності дій відповідача щодо факту проведення перевірки позивача, суд, з урахуванням зазначених висновків та встановлених обставин у даній справі, дійшов до висновку про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.03.2015 № та №.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 28.01.2015 №175 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Визнати протиправними дії державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві з проведення документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «ДС Трейд» (код за ), результати якої оформлені актом від 10.02.2015 №135/26-54-22-02/39271952.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 04.03.2015 № та №.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.