Справа № 299/3083/15-а
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року № 876/12038/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участі секретаря судового засідання: Гользбергер А.П.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі Закарпатської області на постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі Закарпатської області про скасування рішення та зобовязання призначити пенсію,

встановив:

07.10.2015 ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до УПФ України в Виноградівському районі Закарпатської області у якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просить: визнати неправомірним та скасувати рішення від 01.10.2015 № 38 про відмову у призначенні пенсії за вислугою років; визнати неправомірними дії щодо відмови у призначенні пенсії за вислугою років; зобовязати відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилався на те, що звільнившись із органів прокуратури, маючи більше 35 років страхового стажу, з яких 22 роки на державній службі та прокурорських посадах, 24.09.2015 він звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії відповідно до ст. 86 Закону № 1697. Однак, рішенням від 01.10.2015 № 38 відповідач відмовив у призначенні цієї пенсії, посилаючись на те, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-ІІV від 02.03.2015 (далі Закон № 213) у звязку з неприйняттям закону про призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначалися відповідно до Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність. Проте, позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки на час його звернення за призначенням пенсії діють положення ст. 86 Закону № 1697, які передбачають його право на призначення пенсії в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати.

Постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19.11.2015 позов задоволено повністю.

Із цією постановою не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається, що пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213 було визначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення усіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Законів України «Про державну службу» та «Про прокуратуру». Оскільки позивач за призначенням пенсії звернувся після 01.06.2015 та до цієї дати не було прийнято закону щодо призначення усіх пенсій, апелянт вважає правомірною відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1

Позивач у судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив та просить залишити її без задоволення.

Представник апелянта у судове засідання не прибув, хоча належним чином про нього повідомлений, у звязку з чим апеляційний розгляд справи проведено у його відсутності згідно ч. 4 ст. 196 КАС України.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевірив матеріали справи, обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 вересня 2015 року ОСОБА_1 був звільнений із займаної посади прокурора прокуратури Виноградівського району та з органів прокуратури Закарпатської області за власним бажанням, що підтверджується записом за № 29 в трудовій книжці серії АТ-ІІ № 1975575.

Станом на 19 вересня 2015 року його загальний стаж становив більше 35 років, у тому числі стаж роботи на державній службі та посадах прокурорів 22 роки.

Так, згідно записів у трудовій книжці серії АТ-ІІ № 1975575, ОСОБА_2 з 01.11.1995 року працював у прокуратурі Виноградівського району на посадах: помічника прокурора району, старшого помічника прокурора району, старшого прокурора прокуратури району, прокурора прокуратури району по день звільнення з органів прокуратури 21.09.2015.

Згідно військового квитка серії НЮ № 6550065 позивач перебував на військові службі в Радянській армії з 15.04.1982 по 27.05.1984.

24 вересня 2015 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Виноградівському районі із заявою про призначення пенсії за вислугою років у відповідності до ст. 86 Закону № 1697. Однак, рішенням комісії за № 38 від 01 жовтня 2015 року по розгляду питань, повязаних з призначенням (перерахунку) та виплатою пенсій при Управлінні Пенсійного фонду у Виноградівському районі в призначенні пенсії йому було відмовлено з посиланням на те, що відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 213 у звязку з неприйняттям закону про призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначалися відповідно до Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити, оскільки на час звернення позивача за призначенням пенсії діяла ст. 86 Закону № 1697, яка передбачає його право на призначення пенсії за вислугою років, а відтак відмова відповідача є протиправною.

Однак, суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Такими законами є Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та спеціальні закони, норми яких застосовуються при призначенні пенсії окремим категоріям громадян.

Згідно ч. 1 ст. 86 Закону № 1697, який набрав чинності 15.07.2015, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років.

На час звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років, вказана вислуга років позивача складала 22 роки.

Однак, відповідно до п. 5 Закону № 213 передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру».

До 1 червня 2015 року не прийнято закону, що стосувався б усіх видів пенсійного забезпечення осіб, у тому числі спеціальних пенсій.

Суд апеляційної інстанції вважає, що положення п. 5 Прикінцевих положень Закону № 213 стосуються порядку призначення пенсії прокурорам, слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до події, факту застосовується той закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Під дією норми права у часі слід розуміти поширення дії нової норми на ті правові наслідки, які хоча й випливають з юридичних фактів, що виникли під час чинності попередньої норми, проте настають після набрання чинності новою нормою.

Таким чином, застосовується норма, яка була чинною на момент здійснення відповідної дії. Більш пізня норма права скасовує дію попередньої норми, отже, стара норма права перестає діяти, оскільки замінена пізнішою, яка регулює ті самі суспільні відносини.

Закон № 1697 прийнятий 14.10.2014, а Закон № 213 02.03.2015 року, тобто пізніше.

В тексті Закону № 213 чітко визначено, що з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії після 1 червня 2015 року, а тому останній правомірно відмовив йому у призначенні пенсії за вислугу років.

Судом першої інстанції при винесенні судового рішення не враховані вказані вимоги Закону, а тому безпідставно задоволено позов.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому така підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі Закарпатської області задовольнити.

Постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 листопада 2015 року у справі № 299/3083/15-а скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

ОСОБА_3

Постанова у повному обсязі складена та підписана 02.06.2016.