Справа № 805/152/16-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голошивець І. О.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року справа №805/152/16-а

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року у справі № 805/152/16-а за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Заводського районного суду м. Запоріжжя, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 21.01.2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом, який в подальшому було уточнено, мотивуючи свої вимоги тим, що Указом Президента України від 18.10.2013 року № 570/2013 її призначено на посаду судді Кіровського районного суду м. Макіївки Донецької області. 01.11.2013 року наказом в.о. голови Кіровського районного суду м. Макіївки Донецької області № 14-к її прийнято до штату вказаного суду на посаду судді. Указом Президента України від 14.02.2015 року № 83/2015 її переведено на посаду судді Заводського районного суду м. Запоріжжя. Наказом голови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.03.2015 року № 1-к її зараховано до штату вказаного суду. Наказом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 05 березня 2015 року № 28-ос їй було встановлено з 05 березня 2015 року посадовий оклад та щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 % посадового окладу за стаж роботи до 5 років.

З квітня 2015 року відповідач не нараховує та не виплачує позивачу щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 % посадового окладу у зв'язку з набранням чинності Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" . Вважає такі дії відповідача протиправними, а тому просила суд визнати незаконною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області та Заводського районного суду м. Запоріжжя в частині невиплати судді Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_2 щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 % посадового окладу з квітня 2015 року по день ухвалення судом рішення з урахуванням індексації; зобов'язати Заводський районний суд м. Запоріжжя видати наказ про встановлення судді Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_2 щомісячної доплати за вислугу років 15 % посадового окладу з квітня 2015 року по день ухвалення судом рішення з урахуванням індексації; зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області нарахувати та виплатити судді Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_2 щомісячну доплату за вислугу років 15 % посадового окладу з квітня 2015 року по день ухвалення судом рішення з урахуванням індексації.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року у справі № 805/152/16-а позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано незаконною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області в частині невиплати судді Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_2 щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з квітня 2015 року по 05 квітня 2016 року з урахуванням індексації.

Визнати незаконною бездіяльність Заводського районного суду м. Запоріжжя в частині невиплати судді Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_2 щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з квітня 2015 року по 05 квітня 2016 року з урахуванням індексації.

Зобов'язати Заводський районний суд м. Запоріжжя видати наказ про встановлення судді Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_2 щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з квітня 2015 року.

Зобов'язати Територіальне Управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області нарахувати та виплатити судді Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_2 щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з квітня 2015 року по 05 квітня 2016 року з урахуванням індексації.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач № 1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» та зазначає, що, Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» було затверджено нову редакцію Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно якої судді, стаж роботи яких складає менше трьох років з 28.03.2015 року набрання чинності Закону № 192-VIII не мають права на отримання щомісячної доплати за вислугу років.

Крім того, апелянт зазначив, що на підставі норм Бюджетного кодексу України ТУ ДСАУ в Запорізькій області, як розпорядник бюджетних коштів, несе відповідальність за нецільове використання бюджетних коштів.

Апелянт зазначає, що він не мав правових підстав для нарахування та виплати судді Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_2 щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 % посадового окладу.

Сторони у судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

На адресу суду позивач, апелянт та третя особа надіслали заяви про розгляд справи без їх участі.

За нормами пункту другого частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено.

Указом Президента України від 18.10.2013 року № 570/2013 "Про призначення суддів" ОСОБА_2 призначено на посаду судді Кіровського районного суду мста Макіївки Донецької області строком на п'ять років (а.с. 19-20).

Указом Президента України від 14.02.2015 року № 83/2015 "Про переведення суддів" ОСОБА_2 переведено у межах п'ятирічного строку на роботу на посаді судді Заводського районного суду міста Запоріжжя (а.с. 21).

Наказом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 05.03.2015 року № 28-ос позивачу встановлено з 05 березня 2015 року посадовий оклад та щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 % посадового окладу за стаж роботи до 5 років (а.с. 5).

Згідно Наказу ТУ ДСА України в Запорізькій області від 30 березня 2015 року № 28, у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» та внесенням змін до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», керуючись правовими позиціями, викладеними у рішенні Ради суддів України від 12.03.2015 року № 20 наказано, зокрема, скасувати з 01 квітня 2015 року обмеження максимального місячного розміру суддівської винагороди для суддів місцевих загальних судів Запорізької області; встановити, що суддям, які не здійснюють правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), суддівська винагорода з 28 березня 2015 року виплачується без доплат до посадового окладу на підставі відповідних наказів (а.с.86).

Повідомленням від 30 березня 2015 року Заводський районний суд м. Запоріжжя повідомив позивача про можливі зміни істотних умов оплати праці (систем та розмірів оплати праці тощо) (а.с. 7).

Наказом в.о. голови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2015 року № 9-К «Про зміну розміру доплати за вислугу років суддів Заводського районного суду м. Запоріжжя», у зв'язку з набранням з 28 березня 2015 року чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII та на підставі п.п.2, 5 ст.133, ст.135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції від 12 лютого 2015 року, окремим суддям Заводського районного суду м. Запоріжжя встановлено з 28 березня 2015 року щомісячну доплату за вислугу років в розмірах відповідно стажу роботи на посаді судді, пунктом 3 зазначеного наказу судді ОСОБА_2 затверджено стаж роботи на посаді судді станом на 28 березня 2015 року у кількості 01 рік 04 місяці 15 днів, та наказано відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області проводити суддям Заводського районного суду м. Запоріжжя з 28 березня 2015 року виплату посадових окладів згідно штатного розпису та відповідних щомісячних доплат, які складають суддівську винагороду (а.с. 88).

Наказом голови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2015 року № 14 «Про зміну розміру доплати за вислугу років» визначено, що відповідно до ч.2 ст.24, ч.6 ст.48, ст.ст. 133, 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», керуючись п.8 рішення XIII з'їзду суддів України від 13.11.2015 року «Щодо здійснення функцій судової влади України в умовах судової реформи» стосовно неприпустимості прийняття законодавчих актів та/або внесення до них змін, які обмежують гарантії незалежності судів та суддів, у тому числі зміни порядку нарахування стажу судді (статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»), враховуючи правові позиції щодо обчислення стажу суддів, викладені Головою Державної судової адміністрації України у виступі на XIII з'їзді суддів України (в частині відсутності підстав для перерахунку стажу роботи у зв'язку з прийняттям Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»), наказано суддям Заводського районного суду м. Запоріжжя встановити з 28 березня 2015 року щомісячну доплату за вислугу років в розмірах відповідно до стажу, що дає право на отримання такої доплати, у зв'язку з чим, окремим суддям Заводського районного суду м. Запоріжжя встановлено з 28 березня 2015 року щомісячну доплату за вислугу років в розмірах відповідно стажу роботи на посаді судді, а також, пунктом 1 судді ОСОБА_2 затверджено стаж роботи на посаді судді станом на 28 березня 2015 року у кількості 01 рік 04 місяці 15 днів. Крім того, пунктом 4 вказаного наказу визначено вважати такими, що втратили чинність накази № 9-К від 20.07.2015 року «Про зміну розміру доплати за вислугу років суддів Заводського районного суду м. Запоріжжя», наказ № 7-К від 12 червня 2015 року «Про встановлення надбавки ОСОБА_3», наказ № 12-К від 23 жовтня 2015 року «Про встановлення надбавки ОСОБА_4» (а.с. 89).

З отриманих розрахунків нарахованої суддівської винагороди, викладених у довідці № 08-03/51 від 08 лютого 2016 року, позивач дізналась, що протягом року їй не нараховувалась доплата за вислугу років в розмірі 15% посадового окладу за стаж роботи до 5-ти років (а.с. 90-92).

Позивач звернулась до ДСА України, ТУ ДСА України в Запорізькій області та Заводського районного суду м. Запоріжжя з заявою про нарахування та виплату їй з 05 березня 2015 року недоотриманої доплати за вислугу років у розмірі 15% посадового окладу за стаж роботи до 5-ти років (а.с. 25).

22.12.2015 року ТУ ДСА України в Запорізькій області на вказану заяву надало відповідь за № 08-05/8150, якою повідомило позивача про те, що судді, стаж роботи яких становить менше 3-х років, з 28 березня 2015 року не мають права на отримання щомісячної доплати за вислугу років. Зокрема, у листі від 26.03.2015 року № 11-5615/15 Державною судовою адміністрацією України зазначено, що згідно вимог чинного законодавства України, з 01 квітня 2015 року суддівська винагорода судді, який здійснює правосуддя, має нараховуватись та виплачуватись відповідно до ст. 133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (у редакції Закону України від 12.02.2015 року № 192-VIII), оскільки прикінцеві та перехідні положення Закону України від 12.02.2015 року № 192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд» не містять положення стосовно збереження за суддями, які були призначені чи обрані на посаду судді до набрання чинності цим законом, права на отримання щомісячної доплати за вислугу років відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності Законом (а.с. 8-9, 80-83, 84-85).

Оцінюючі спірні правовідносини, колегія суддів виходить з того, що відповідно до частини 5 статті 129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VI (в редакції на час призначення позивача на посаду судді) суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи до 5 років - 15 відсотків,

більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Закон України № 2453-VI викладено в новій редакції з набранням чинності Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 29 березня 2015 року № 192-VIII (надалі Закон України №192 - VIII).

Згідно з абзацом 1 частини 5 статті 133 Закону № 2453-VI суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 192 не містять застережень стосовно збереження за суддями, які на момент набрання ним чинності мали стаж роботи на посаді судді менше 3 років, щомісячної доплати за вислугу років, яку вони отримували відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності Законом України № 192.

Відсутність такої норми є обмеженням соціальних гарантій суддів, передбачених Конституцією і законами України, оскільки зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може бути звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства.

Колегія суддів зазначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Отже, положення Закону України № 192 щодо умов виплати і набуття права на отримання щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу у взаємозв'язку із статтею 58 Конституції України, застосовуються до тих відносин, що виникли після набуття ним чинності.

Таким чином, наявність стажу роботи позивача суддею на момент набрання чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» № 192-VIII менше 3-х років, не позбавляє її права отримувати щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків до набуття нею стажу роботу на посаді судді до 3-х років, оскільки зазначене є обмеженням соціальних гарантій суддів.

Частина друга статті 133 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 192-VIII (до речі, обидва закони існують паралельно) передбачає доплати до посадового окладу судді: за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Суддя набуває право на доплати до посадового окладу в процесі суддівської кар'єри, а саме: за відповідний стаж роботи суддею - вислуга років; за активну участь в організації роботи суду - обрання на адміністративну посаду; особистий розвиток судді в науковій діяльності - наявність наукового ступеня; наявність роботи, що потребує доступу до державної таємниці тощо. Отже, позбавлення судді, який здійснює правосуддя, права на отримання таких доплат, відповідач фактично позбавив його матеріального забезпечення, призначеного як наслідок особливих заслуг у кар'єрі судді.

Попередня редакція Закону № 2453-VI не містила норми щодо обмеження суддів на отримання доплат до посадового окладу.

Прийняття Закону № 2453-VI у редакції Закону № 192-VIII призвело до суттєвого звуження прав суддів та погіршення їх матеріального становища.

Позбавлення доплат до посадового окладу може застосовуватись у конкретно визначених випадках. Зокрема, у разі накладення дисциплінарного стягнення стосовно судді (стаття 97 Закону № 2453-VI).

Питання гарантій незалежності суддів, їх правового захисту, матеріального та соціального забезпечення неодноразово були предметом розгляду Конституційного Суду України. Зокрема, у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011 Конституційний Суд України вказав на неможливість звуження змісту та обсягу гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення (абзац шостий підпункту 3.1 мотивувальної частини Рішення).

Також Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції щодо гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Так, на твердження Конституційного Суду України, конституційний принцип незалежності суддів забезпечує важливу роль судової гілки влади в механізмі захисту прав і свобод громадян та є запорукою реалізації права на судовий захист, передбаченого статтею 55 Основного Закону України. Будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права громадян на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції були правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

З огляду на вищезазначене та керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року у справі № 805/152/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та не може бути оскаржена в касаційному порядку і є остаточною.

Головуючий суддя Г.М.Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко