Справа № 802/226/16-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

30 травня 2016 р. Справа № 802/226/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання: Федчук Т.Ю.

представника відповідача: Горобця Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_2

до: уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича

про: визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_2 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

25.04.2016 року за вх. № 8111 представником відповідача подано письмове клопотання про зупинення провадження у справі до винесення Конституційним судом України рішення по справі №2-26/2016 за результатами розгляду конституційного подання Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" положенням ст. 6, ч. 1 ст. 8, ч. 4 ст. 13, ст.ст. 21, 22, ч. 1, 4, 5 ст. 41 Конституції України.

Обґрунтовуючи вказане клопотання представник відповідача зазначив, що за результатами розгляду подання Верховного Суду України правове регулювання суспільних відносин, пов'язаних із функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, в залежності від рішення Конституційного суду, може змінитися.

У судове засідання представник позивача не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, що потверджується матеріалами справи (а.с.74). Разом з тим, 24.03.2016 року за вх. № 5668 від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засідання заявлене клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

Суд, ознайомившись із клопотання представника відповідача, заслухавши з цього приводу думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов до такого висновку.

Так, у п. 3 ч. 1 ст. 156 КАС України визначено, що суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Як видно з матеріалів справи, обґрунтування правової позиції позивача щодо визнання протиправними дій уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича засноване переважно на положеннях Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Разом з тим, як вказує представник відповідача, Конституційним Судом України розглядається справа за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, невідповідність правових актів Конституції України, порушення встановленої Конституцією України процедури їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності, перевищення конституційних повноважень при їх прийнятті відповідно до ст.15 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 16.10.1996 року №422/96 (далі - Закон № 422/96) є підставою для прийняття Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності правових актів повністю чи в їх окремих частинах.

Згідно з ч. 2 ст. 61 Закону № 422/96, Конституційний Суд України може визнати неконституційним правовий акт повністю або в окремій його частині.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 Закону № 422/96, в разі якщо в процесі розгляду справи за конституційним поданням чи конституційним зверненням виявлено невідповідність Конституції України інших правових актів (їх окремих положень), крім тих, щодо яких відкрито провадження у справі, і які впливають на прийняття рішення чи дачу висновку у справі, Конституційний Суд України визнає такі правові акти (їх окремі положення) неконституційними.

В свою чергу, ч. 2 ст. 73 Закону № 422/96 визначає, що в разі якщо ці акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються не чинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним судом рішення про їх неконституційність.

Частина 2 ст.152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

Відповідно до п. 4 ч. 6 Рішення Конституційного Суду України від 14.12.2000 року у справі №1-31/2000 (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України), незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, враховуючи особливість юридичних наслідків визнання неконституційним нормативно-правового акта (передовсім те, що положення закону не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність, саме з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність), суд доходить висновку, що імовірне ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не вплине на результат розгляду даної справи, оскільки оцінка спірним правовідносинам надається судом на підставі норми, яка на момент її застосування не визнана неконституційною.

За таких обставин, подання Верховного Суду України до Конституційного Суду України щодо відповідності Конституції України Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та відкриття Конституційним Судом України касаційного провадження у справі №2-26/2016, на переконання суду, не перешкоджає розгляду даної справи.

Відтак, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 156, 160, 165, 254 КАС України суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича про зупинення провадження у справі № 802/226/16-а відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Відповідно до ч. 6 ст. 254 КАС України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту постановлення.

Суддя Богоніс Михайло Богданович