Справа № 820/2487/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 травня 2016 р. № 820/2487/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретареві судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю:

представника відповідача - Матофій Л.Я.,

представника третьої особи - Нікіфорової О.О.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Харківського міського центру зайнятості, третя особа Державна служба зайнятості України про визнання бездіяльності незаконною ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського міського центру зайнятості, третя особа Державна служба зайнятості України , в якому просив суд визнати бездіяльність Харківського міського центру зайнятості у сприянні зайнятості ОСОБА_3 під час здійснення прийому 25 лютого 2016 року незаконною; визнати бездіяльність Харківського міського центру зайнятості у сприянні ОСОБА_3 у підборі підходящої роботи під час здійснення прийому 25 лютого 2016 року незаконною.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що бездіяльністю відповідача у сприянні його зайнятості, було порушено Конституцію України та приписи Закону України "Про зайнятість населення" .

В обґрунтування заперечень на позов відповідач вказав, що всебічно сприяв працевлаштуванню позивача, а доводи ОСОБА_3 є надуманими.

Позивач у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його присутності.

Представник відповідача - Матофій Л.Я., заперечуючи проти позовних вимог, послалась на доводи наданих суду письмових заперечень, просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи - Нікіфорова О.О., у судовому засіданні проти позову заперечувала, підтримавши позицію представника відповідача, просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, на підставі ст. 128 КАС України, вважає за можливе здійснити розгляд справи без участі позивача.

Заслухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, маючи диплом спеціаліста ХНУ ім. В.Н. Каразіна зі спеціальності "Соціологія" та здобувши кваліфікацію соціолога, викладача соціологічних дисциплін, а також диплом бакалавра ХНУВС за напрямом підготовки "Право"( а.с. 62), неодноразово перебував на обліку в службі зайнятості як безробітний, в період чого отримував соціальні послуги, а саме: консультаційні послуги з питань працевлаштування та реєстрації в службі зайнятості.

Наказом від 25.11.2014 № НТ 141125 ОСОБА_3 було поновлено статус безробітного з 25.11.2014 року та на підставі ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття» відмовлено в призначенні допомоги по безробіттю ( а.с.7).

При цьому, з довідки КЗОЗ Харківська міська поліклініка № 20 від 30.01.2015 № 256 вбачається, що за висновком ВКК по роду хвороби ОСОБА_3, останньому не рекомендується праця, пов'язана з підійманням вантажу більш ніж 5 кг, тривалим прибуванням на ногах, переохолодженням, психоемоційним навантаженням ( а.с.7 зворот).

Судом встановлено, що черговий прийом позивача до спеціаліста з працевлаштування Харківського міського центру зайнятості було призначено на 25.02.2016 р. В секторі самостійного пошуку роботи підходящої роботи ОСОБА_3 не підібрав. Під час прийому 25.02.2016 р. спеціалістом з працевлаштування при перегляді вакансій «соціолог» були виявлено відсутність їх як актуальних, вакансії за посадою «юрист» з рівнем вимог відповідно до освіти позивача (бакалавра прав) також не були заявлені.

Також, під час прийому була опрацьована вакансія «спеціаліст державної служби» в Господарському суді Луганської області, під час аналізу характеристик якої було виявлено, що така є актуальною, проте потрібні спеціалісти фінансово-економічного відділу на ділянці бухгалтерського обліку. Таким чином, роботодавцю не було зателефоновано та направлення не було видано.

Дані обставини зафіксовано у додатках до персональної картки позивача № НОМЕР_1 ( а.с.38 зворот - 39).

У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що посади юриста, юрисконсульта надаються роботодавцями, як правило, або із вимогами до освітнього рівня та стажу роботи за посадою (магістр права та декілька років роботи за фахом), або як спеціалізоване робоче місце для інвалідів. Ці умови вкрай утруднюють пошук варіантів працевлаштування за фахом юриста з рівнем освіти позивача. При цьому, підбір роботи для безробітного проводився у відповідності до ст.46 Закону України «Про зайнятість населення» та з урахуванням висновку медичного закладу від 30.01.2015 року №265. Також при опрацюванні вакансій було взято до уваги лист Головного лікаря Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська міська поліклініка № 20» від 07.08.2015 № 943, в якому зазначено, що визначити придатність до праці по будь-якій професії можливо тільки при вказівки роботодавцем характеристики умов праці ( а.с. 51 зворот).

Крім того, представник відповідача зазначив, що з метою прискорення працевлаштування клієнт має самостійно опрацьовувати інформації про вакансії, а тому, ОСОБА_3 під час прийому, було запропоновано самостійно ознайомитись з наявними вакансіями в Інтернет-ресурсах, ЗМІ, у к.102 на першому поверсі Харківського міського центру зайнятості та повідомити про результат пошуку на наступному прийомі, про що зроблено відповідний запис у додатку №1 до ПК.

При цьому, перелік вакансій, з якими безробітний зобов'язаний самостійно ознайомитись, він вирішує самостійно як такий, що відповідає освіті, професійному досвіду та його побажанням, для чого створено сектор самостійного пошуку роботи, в якому міститься інформація про вакансії в роздрукованому варіанті на 2 столах, та в електронному вигляді у комп'ютерах вільного доступу, де відвідувачі самостійно працюють з нею, а також інформація про навчання в центрах професійно-технічної освіти як Харківського, так і всіх центрів України. У ході співбесіди провідним фахівцем з'ясовується, чи працював клієнт у секторі самостійного пошуку роботи, в Інтернет-ресурсах, ЗМІ, чи знайшов клієнт інформацію про вакансію.

Після погодження дати та часу наступного прийому, безробітному ОСОБА_3 було запропоновано завірити підписом надані послуги. Ставити підписи він відмовився мотивуючи це тим, що фахівцем Харківського міського центру зайнятості недостатньо ретельно були переглянуті вакансії, тому не була підібрана підходяща робота, сфотографував сторінку додатку № 1 до персональної картки та покинув робоче місце спеціаліста, про що відповідальним працівником відповідача складено акт ( а.с.49).

При цьому, представник відповідача, обґрунтовуючи специфіку наданих позивачу послуг та вважаючи, що в даних спірних правовідносинах Харківським міським центром зайнятості не було допущено бездіяльності відмітив, що під час прийому безробітних, спеціалістами центру зайнятості здійснюється підбір підходящої роботи шляхом перегляду та опрацюванням вакансій, які заявлені роботодавцями.

Так, під опрацюванням вакансії розуміється спільний розгляд вакантної посади, та попередній дзвінок до роботодавця з уточненням вимог до претендента, уточненням умов праці та згодою на переговори з претендентом. Після дзвінка до роботодавця проводиться співбесіда з клієнтом, і, якщо роботодавець не заперечує, а безробітний згоден на переговори, видається направлення на працевлаштування, про що ставиться відповідна відмітка у додатку до ПК № 1, яка підтверджується клієнтом. У разі відмови роботодавця від переговорів, або незгоди клієнта, ставиться відповідна відмітка, яка засвідчується підписом безробітного. Під переглядом вакансій розуміється під час прийому спільний перегляд з клієнтом варіантів працевлаштування за підходящою для клієнта роботою серед усіх наявних вакансій на час відвідування. При цьому, враховуючи обмежений час прийому, пошук за професіями, який задається, не завжди має позитивний результат. '

За таких обставин, представник відповідача вважав, що Харківський міський центр зайнятості всебічно сприяв у працевлаштування позивача, при цьому останній, зловживаючи своїми правами, як при зверненні 25.02.2016 р. так і у попередніх випадках, постійно відмовлявся від запропонованих вакансій, вважаючи, що такі йому не підходять як за рівнем його освіти так і по медичним показанням, проте мотивував це недостатньою якістю та ретельністю його обслуговування відповідачем.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Згідно ст.43 Конституції України, Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи; вакансія - вільна посада (робоче місце), на яку може бути працевлаштована особа; працевлаштування - комплекс правових, економічних та організаційних заходів, спрямованих на забезпечення реалізації права особи на працю.

Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч.2 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення").

Згідно ч.2 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення", зареєстровані безробітні зобов'язані: самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців; відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів; дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов'язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення; інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Закону України "Про зайнятість населення", підходящою для безробітного вважається робота, що відповідає освіті, професії (спеціальності), кваліфікації особи з урахуванням доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради. Заробітна плата повинна бути не нижче розміру заробітної плати такої особи за останнім місцем роботи з урахуванням середнього рівня заробітної плати, що склався у регіоні за минулий місяць, де особа зареєстрована як безробітний. Під час пропонування підходящої роботи враховується тривалість роботи за професією (спеціальністю), кваліфікація, досвід, тривалість безробіття, а також потреба ринку праці.

Проте, згідно ч.3 цієї ж статті Закону, у разі коли неможливо надати безробітному роботу за професією протягом шести місяців з дня перебування на обліку в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, йому пропонується підходяща робота з урахуванням здібностей, стану здоров'я і професійного досвіду, доступних для нього видів навчання та потреби ринку праці.

Також, відповідно до п. 19 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку громадян, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року N 198 (далі - Порядок №198), у разі коли протягом шести місяців з дня реєстрації безробітному неможливо підібрати роботу за професією, підходящою є робота, що потребує зміни професії з урахуванням його здібностей, стану здоров'я, професійного досвіду, доступних для нього видів навчання та потреби ринку праці.

Згідно ч. 8 ст. 46 Закону України "Про зайнятість населення", підходящою для безробітного не може вважатися робота, якщо: місце роботи розташовано за межами доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради; умови праці не відповідають правилам і нормам, встановленим законодавством про працю та охорону праці (в тому числі якщо на запропонованому місці роботи порушуються встановлені законом строки виплати заробітної плати); умови праці на запропонованому місці роботи не відповідають стану здоров'я громадянина, підтвердженому медичною довідкою.

Відповідно до п. 22 Порядку №198, підходящою не може бути робота у разі, коли: вона пов'язана із зміною місця проживання безробітного без його згоди; місце роботи розташоване за межами доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої держадміністрації, виконавчого органу відповідної ради; умови праці не відповідають правилам і нормам, встановленим законодавством про працю та охорону праці, стану здоров'я особи, що підтверджено медичною довідкою; заробітна плата нижча, ніж встановлений законом розмір мінімальної заробітної плати, або не забезпечуються гарантії щодо її своєчасної виплати.

Тобто, законодавцем чітко визначено перелік робіт, які не можуть вважатися для безробітного підходящими.

Разом з тим, як вже зазначалось, жодних вакансій за посадами «соціолог» не було виявлено як актуальних, а вакансії за посадою «юрист» з рівнем вимог відповідно до освіти позивача (бакалавра права) не були заявлені.

Водночас опрацьована актуальна вакансія «спеціаліст державної служби» в Господарському суді Луганської області не відповідала освіті позивача, оскільки були потрібні спеціалісти фінансово-економічного відділу на ділянці бухгалтерського обліку.

Враховуючи встановлені судом обставини, у зв'язку з наведеним нормативним обґрунтуванням, суд дійшов висновку, що відповідачем учинялись відповідні дії щодо встановлення професій, робота за якими є підходящою позивачу за станом здоров'я, освітою тощо. В свою чергу, за наслідком отриманої відповіді лікувального закладу вбачається, що необхідною умовою для визначення можливості праці позивачем на відповідній професії, є вказівка характеристики умов праці саме роботодавцем. А відтак, вказані позивачем обставини не є пасивною поведінкою суб`єкта владних повноважень, яка могла б бути пов'язана з невиконанням останнім дій, які повинні були і могли бути вчинені в силу покладених на відповідача обов'язків і згідно з чинним законодавством України, що в свою чергу несло б негативний вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів позивача, а відтак відсутні правові підстави для задоволення вказаної частини позовних вимог.

Згідно ст. 2 КАС України, основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права (ч.1 ст. 6 КАС України).

Тобто, виходячи з аналізу вищезазначеної правової норми, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цією дією.

Розглядаючи спір по суді, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

За визначенням ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд зауважує, що позивачем, в порушення вимог вищезазначених статей Кодексу, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачем було допущено бездіяльність, чим порушено права, свободи та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин.

В свою чергу, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень було доведено під час судового розгляду відсутність факту порушення прав позивача.

З огляду на зазначене, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а тому, у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Харківського міського центру зайнятості, третя особа Державна служба зайнятості України про визнання бездіяльності незаконною, суд відмовляє.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 128, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Харківського міського центру зайнятості, третя особа Державна служба зайнятості України про визнання бездіяльності незаконною - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 06 червня 2016 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.