Справа № 813/3851/14
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року м. Львів № 876/7859/14

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Костіва М.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Коцур В.К.

представника апелянта: Іванського В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2014 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дослідно-механічний завод "Карпати" до Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

27.05.2014 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Дослідно-механічний завод "Карпати" звернувся в суд із позовом до Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 06.05.2014 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2014 року позов задоволено. Суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення № від 06.05.2014 року.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт Миколаївська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом при винесенні постанови порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2014 року скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Представник апелянта Іванського В.І. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як видно із матеріалів справи, податковий орган 15.04.2014 рок провів позапланову документальну перевірку ТзОВ «Дослідно механічного заводу «Карпати» з питань, що стали предметом оскарження акта планової виїзної перевірки документальної перевірки ТзОВ «Дослідно механічного заводу «Карпати» від 18.02.2014 року № 13/22-01/37958251 за період з 17.07.2012 року по 31.12.2012 року. ( а.с. 34 )

За результатами перевірки складено акт перевірки від 15.04.2014 року № 29/13-01-22-01/37958251 яким встановлено порушення :

- п.44.1, п.44.3 ст.44, пп.135.5.4 п.135.5, п.135.2, п.135.1 ст.135, п.137.10 ст.137, пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2, п.138.4, п.138.4, п.138.6 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України в результаті чого занижено податкове зобов'язання з податку на прибуток підприємства на загальну суму 490 623,00 грн., в тому числі за 2012 рік в сумі 490 623,00 грн. (4 квартал 2012 року).

На підставі акту перевірки податковий орган прийняв податкове повідомлення-рішення № від 06.05.2014 року форми «Р» яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у сумі 613 278,75 грн., в тому числі за основним платежем 490623,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 122655,75 грн.

Підставою винесення оскарженого податкового повідомлення-рішення слугували висновки податкового органу про здійснення господарських операцій які не підтверджені відповідними первинними документами щодо фактичного їх виконання.

10.10.2012 року між ТзОВ «Дослідно механічний завод «Карпати» (Покупець) та ТзОВ «НВП «Армет» (Продавець) укладено договір поставки №ДМЗК-383 від 10.10.12 року відповідно до умов якого, Продавець зобов'язаний передати у власність Покупцю на умовах цього Договору, а Покупець зобов'язується прийняти та своєчасно оплатити продукцію в асортименті, кількості, за цінами та в строк, які зазначені в специфікації, що є невід'ємною частиною цього договору.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що разом із продукцією Продавець передає наступні документи : рахунок-фактуру, видаткову накладну, акт приймання-передачі, податкову накладу.

Відповідно до Специфікації № 1 до Договору № ДМЗК-383 від 10.10.2012 року загальна сума укладеного договору по поставці продукції, а саме рами бокової (б/в) в кількості 600 шт. та балки надресорної (б/в) в кількості 300 шт. становить 11 253 600,00 грн.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій за укладеним договором позивач надав видаткову накладну №РН-000062 від 22.10.12 року.

Як видно із видаткової накладної №РН-000062 від 22.10.2012 року продукцію згідно Специфікації № 1 до Договору № ДМЗК-383 від 10.10.2012 року одержав ОСОБА_3 за довіреністю № 669 від 22.10.12. Проте, ні довіреності, ні реєстру виданих довіреностей позивач не надав.

19.10.2012 р. між позивачем ( Покупець ) та ТзОВ «НВП» «Армет» ( Продавець ) укладено договір купівлі-продажу № 19/10-1 відповідно до п. 3.4 договору продавець повинен надати покупцю рахунки-фактури, видаткову накладну, податкову накладну, сертифікати якості, сертифікат відповідності.

Проте, на підтвердження реальності здійснення господарської операції позивач надав лише видаткову накладну від 06.11.2012 р. № РН-000065.

В матеріалах справи відсутні жодні докази про оплату позивачем товару на що суд першої інстанції не звернув уваги.

Для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об'єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Відповідно до п.44.1, п.44.2, п.44.3, ст.44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Пунктом 187.1 статті 187 згаданого Кодексу передбачено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Згідно п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Як визначено пунктом 138.2 статті 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За приписами підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Наявні в матеріалах справи копія Договору № ДМЗК-383 від 10.10.2012 року, копія контракту № 19/10-1 від 19.10.2012, копія видаткових накладних №РН-000062 від 22.10.2012 року, № РН-000065 від 06.11.2012 р., товарно-транспортні накладні від 22.10.2012 р., копія накладної про повернення постачальнику від 06.11.2012 р., договір зберігання від 06.11.2012 р., копія акта прийому-передачі від 06.11.2012 р. в повній мірі не підтверджують реальність здійснення господарських операцій.

Крім того, на виконання п.2.4 умов договору ТзОВ «Дослідно механічного заводу «Карпати» (Покупець) повинен був разом із продукцією отримати бухгалтерські документи, які в свою чергу є відсутніми в матеріалах справи.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що позивач не надав належним чином оформлених первинних документів, що підтверджують реальність виконання господарських операцій а тому податковий орган правомірно прийняв податкове повідомлення-рішення № від 06.05.2014 року.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів приходить до висновку, що постанову слід скасувати та прийняти нову якою в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.160, ст.195, ст.198, ст.202, ст.207, ст.212, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.07.2014 року у справі за № 813/3851/14 - скасувати.

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Дослідно-механічний завод "Карпати" до Миколаївської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання постановою законної сили.

Головуючий: Н.В. Бруновська

Судді: М.В. Костів

Р.М. Шавель

Ухвала складена в повному обсязі 06.06.2016 року.