Справа № 161/2433/15-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року м. Київ К/800/28991/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Леонтович К.Г., Смоковича М.І., Сороки М.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду справу за касаційною скаргою виконавчого комітету Луцької міської ради на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 березня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2015 року у справі №161/2433/15-а за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Луцької міської ради про зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до виконавчого комітету Луцької міської ради, в якому просив: зобов'язати виконавчий комітет Луцької міської ради прийняти рішення за зверненням ОСОБА_1 щодо надання дозволу на переобладнання та проведення добудови до житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 відповідно до призначеної судом та проведеної судової будівельно-технічної експертизи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що йому на праві власності належить 2/3 частин будинковолодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Розподіл даного будинковолодіння в частинах 2/3 до 1/3 та виділ в натурі 2/3 частин, з метою обладнання окремих ізольованих квартир, можливий за умови проведення переобладнання будинку та проведення добудови до будинку. Відповідачем протиправно відмовлено в задоволенні його заяви про надання дозволу на проведення переобладнання та перепланування вищевказаного будинку.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2015 року, позов задоволений.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій виконавчий комітет Луцької міської ради, звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ці рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_1 являється власником 2/3 частин будинковолодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. ОСОБА_2 являється власником 1/3 частини будинковолодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 5 січня 2015 року звернувся до відповідача з заявою щодо надання дозволу на проведення переобладнання та перепланування вищевказаного будинку.

Листом від 21 січня 2015 року за № М-4-040 виконавчий комітет Луцької міської ради відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу на переобладнання та перепланування житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Суди першої та апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходили з того, що позивач має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, при цьому не може його реалізувати через відсутність відповідного дозволу виконавчого комітету Луцької міської ради, який відповідно діючого законодавства розглядається відповідачем.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно ст.25 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно ч.1 ст.152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Пунктом 1.4.5 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17 травня 2005 року №76 та зареєстрованих в Міністерстві Юстиції України 25 серпня 2005 року №927/11207 передбачено, що для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування.

У відповідності ч.4 ст.357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Згідно ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з висновку судової будівельно-технічної експертизи від 12 грудня 2014 року № О-134 вб розподіл в натурі будинковолодіння, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в частках 2/3 до 1/3 частин (виділ в натурі 2/3 частин), з метою обладнання окремих ізольованих квартир, можливий за умови проведення переобладнання будинку та проведення добудови до будинку. Можливий варіант розподілу будинковолодіння, яке знаходиться за вказаною адресою в частках 2/3 до 1/3 частин будинковолодіння з проведенням вказаних робіт по переплануванню та переобладнанню будинку.

Таким чином, позивач має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, при цьому не може його реалізувати через відсутність відповідного дозволу виконавчого комітету Луцької міської ради на переобладнання та перепланування житлового будинку. Вказані повноваження відповідача встановлені вищенаведеними законодавчими нормами.

З урахуванням встановлених обставин колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що право позивача на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, може бути поновлено шляхом зобов'язання виконавчого комітету Луцької міської ради прийняти рішення за зверненням ОСОБА_1 щодо надання дозволу на переобладнання та проведення добудови до житлового будинку, відповідно до призначеної судом та проведеної судової будівельно-технічної експертизи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої та апеляційної інстанції винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну виконавчого комітету Луцької міської ради залишити без задоволення.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 березня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: