Справа № 333/1171/16-ц
Суддя: Боровікова А. І.
Дата ухвалення: 2016-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/1171/16-а
Провадження № 2-а/333/51/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Шевченко І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконуючого обов'язки Головного лікаря Запорізької обласної клінічної психіатричної лікарні Судовської Т.Г., про визнання незаконними дій щодо відмови у наданні висновку ЛКК про необхідність стороннього догляду, -

В С Т А Н О В И В:

09.03.2016 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом, вказавши, що його син - ОСОБА_3, 1980 року народження є інвалідом 2 групи за психічним захворюванням, потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується висновком ЛКК № 4552 від 26.12.2012 р. Позивач зазначає, що отримував допомогу по догляду за сином, але після звернення в грудні 2013 р. до обласної психіатричної лікарні за довідкою на отримання допомоги в 2014 році, йому було відмовлено у видачі останньої. Посилаючись на вимоги Наказу Міністерства охорони здоров'я України №667 від 31.07.2013 р. позивач вважає, що відповідачем безпідставно відмовлено у видачі Висновку про необхідність стороннього догляду за сином ОСОБА_3

Позивач просить суд визнати незаконними дії щодо відмови у наданні висновку лікарської консультативної комісії про необхідність стороннього догляду. Зобов'язати лікарську консультативну комісію обласної психіатричної лікарні видати висновок про необхідність стороннього догляду згідно наказу Міністерства охорони здоров'я №667 від 31.07.2013 р. та наявних документів.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав повністю, посилаючись на те, що позивач звернувся із вказаною заявою до Установи 18.12.2013 року, того ж дня було проведено засідання ЛКК за результатами проведення якого, ЛКК не знайшла підстав для видачі Висновку про необхідність постійного стороннього догляду. Позивач не погодився з рішенням ЛКК від 18.12.2013 року та подав письмову заву від 08.01.2014 року в якій виклав свої заперечення, доводи та наполягав на видачі Висновку ЛКК. Установа провела додаткове засідання ЛКК

15.01.2014 року, за результатами якого ЛКК не знайшла підстав для видачі Висновку ЛКК про необхідність постійного стороннього догляду.

Відповідно до п.5 ІНСТРУКЦІЇ «Підставою для надання висновку ЛКК закладу охорони здоров'я щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом II групи внаслідок психічного розладу є постійна наявність в інваліда одного з перелічених видів обмеження життєдіяльності...». Тобто, підставою для видачі Висновку ЛКК є встановлення видів обмеження життєдіяльності, а за відсутності вказаних підстав, згідно ІНСТРУКЦІЇ. Установа не може надати вказаний Висновок ЛКК.

Враховуючи, що проведені засідання ЛКК 18.12.2013 року та 15.01.2014 року не знайшли підстав передбачених п.5 ІНСТРУКЦІЇ, то правових підстав для видачі Позивачу Висновку ЛКК в Установи не має.

Таким чином, вважає відповідач, Установою було проведено всі необхідні дії відповідно до законодавства України, щодо розгляду заяви Позивача та прийняття відповідних рішень за заявою.

Також представник відповідача зазначив, що позивачем пропущено строки звернення до адміністративного суду. В позовній заяві позивач вказує, що оскаржувані ним події відбувались в грудні 2013 року та січні 2014 року, 17.01.2014р. позивач отримав лист медичної установи, з якого дізнався про відмову у видачі Висновку ЛКК.

Посилаючись на ч.2 ст.99 КАС, відповідач вважає, що позивач звернувшись до суду з позовом 09.03.2016 р., пропустив встановлений законом строк звернення до суду.

Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено:

Згідно ч.3 ст.5 Закону України «Про психіатричну допомогу» держава гарантує: «грошову допомогу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, особі, яка проживає разом з інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, - на догляд за ним».

Порядок видачі та форму зазначеного Висновку затверджено Наказом № 667 від 31.07.2013 року Міністерства охорони здоров'я України (далі: Наказ).

Вказаним Наказом затверджена «ІНСТРУКЦІЯ про порядок надання висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом 1 чи II групи внаслідок психічного розладу» (далі: Інструкція)

Відповідно до п. 1 ІНСТРУКЦІЇ «Висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи II групи внаслідок психічного розладу (далі - висновок ЛКК) видається лікарською консультативною комісією (дачі - ЛКК) закладу охорони здоров'я за місцем проживання чи реєстрації інваліда». Вказаним закладом охорони здоров'я є Комунальна установа "ОБЛАСНА КЛІНІЧНА ПСИХІАТРИЧНА ЛІКАРНЯ" Запорізької обласної ради (далі - Установа).

Відповідно до п.2 ІНСТРУКЦІЇ «Склад ЛКК затверджується наказом керівника закладу охорони здоров'я, який надає психіатричну допомогу».Відповідно до наказів №1 - Адм від 02.01.2013 року та №1 -Адм від 02.01.2014 головним лікарем Установ затверджено склад лікарсько-консультативної комісії.

Відповідно до п.3 ІНСТРУКЦІЇ «Висновок ЛКК видається протягом одного робочого дня за наявності заяви особи, яка проживає з інвалідом І та II групи внаслідок психічного розладу та здійснює за ним постійний сторонній догляд...».

У п.4 «Інструкції про порядок заповнення висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу» (яка 22.10.2013 року втратила чинність) зазначено, що підставою для стороннього догляду є тяжкий психічний стан особи (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам'яті), який позбавляє її адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан, поведінку або самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність.

Разом із цим, відповідно до п.3 «Інструкції про порядок заповнення висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу», затвердженої 31.07.2013 року наказом Міністерства охорони здоров'я №667, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 26.09.2013 за №1666/24198 (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), висновок ЛКК видається протягом одного робочого дня за наявності заяви особи, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу та здійснює за ним постійний сторонній догляд, у довільній формі, а також медичної карти амбулаторного хворого за формою №025/0, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров'я України від 14 лютого 2012 року №110, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за №661/20974 (далі - форма 025/о).

Згідно з п.5 «Інструкції про порядок заповнення висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу» (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) підставою для надання висновку ЛКК закладу охорони здоров'я щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом IІ групи внаслідок психічного розладу є постійна (упродовж не менше місяця) наявність в інваліда одного з перелічених видів обмеження життєдіяльності: обмеження самообслуговування - здатність до самообслуговування за допомогою інших осіб та нездатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів; обмеження здатності до самостійного пересування - здатність до самостійного пересування за допомогою інших осіб та нездатність до самостійного пересування з використанням допоміжних засобів; обмеження здатності до орієнтації - здатність до орієнтації в часі і просторі за допомогою інших осіб; обмеження здатності до спілкування - здатність до спілкування за допомогою інших осіб та нездатність до спілкування з використанням допоміжних засобів; обмеження здатності контролювати свою поведінку - здатність частково чи повністю контролювати свою поведінку тільки за допомогою інших осіб. Обмеження життєдіяльності повинні бути зумовлені психічним розладом.

Висновок ЛКК видається строком на 6 місяців (п.6 «Інструкції про порядок заповнення висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу» (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин)).

Відповідно до п.8 «Інструкції про порядок заповнення висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу» (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) висновок ЛКК надається особі, що звернулась із заявою, згідно з формою бланка, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров'я України від 31 липня 2013 року № 667, за підписами членів ЛКК, завіреними печаткою закладу охорони здоров'я, у структурі якого перебуває ЛКК.

Оскільки п.5 «Інструкції про порядок заповнення висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу» (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що підставою для надання висновку ЛКК закладу охорони здоров'я щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом IІ групи внаслідок психічного розладу є постійна (упродовж не менше місяця) наявність в інваліда одного з перелічених видів обмеження життєдіяльності, то представнику відповідача необхідне упродовж не менше місяця спостереження за станом здоров'я ОСОБА_3, яке можливе лише у стаціонарних умовах.

Саме під час стаціонарного спостерігання за психічно хворим інвалідом ІІ групи можуть бути встановлені обмеження життєдіяльності передбачені п.5 «Інструкції про порядок заповнення висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу» (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Крім того, п.5 «Інструкції про порядок заповнення висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу» (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) вимагає, що виявлені ЛКК під час огляду обмеження життєдіяльності мають бути зумовлені саме психічним розладом, а не іншими (наприклад, неврологічними) захворюваннями (чи то фізичними вадами здоров'я).

Таким чином, єдиної підставою для видачі висновку про необхідність стороннього догляду за ОСОБА_3 є відповідний висновок лікарсько-консультативної комісії.

Позивач у своїй заяві просить суд визнати незаконними дії щодо відмови у наданні висновку ЛКК про необхідність стороннього догляду. Обов'язковою умовою видачі зазначеного висновку є встановлення лікарською комісією обмеження життєдіяльності інваліда.

Позивач звернувся із вказаною заявою до Установи 18.12.2013 року, того ж дня було проведено засідання ЛКК за результатами проведення якого ЛКК не знайшла підстав для видачі Висновку про необхідність постійного стороннього догляду. Позивач не погодився з рішенням ЛКК від 18.12.2013 року та подав письмову заву від 08.01.2014 року в якій виклав свої заперечення, доводи та наполягав на видачі Висновку ЛКК. Установа провела додаткове засідання ЛКК

15.01.2014 року, за результатами якого ЛКК не знайшла підстав для видачі Висновку ЛКК про необхідність постійного стороннього догляду.

Відповідно до записів «Журналу запису висновків лікарсько-консультативної комісії» від 15.01.2014 року, 11.11.2014 року та 18.12.2013 року відсутні підстави для видачі висновку про необхідність стороннього догляду за ОСОБА_3

Крім того, ОСОБА_3 у період з 14.10.2014 року по 12.01.2015 року перебував на стаціонарному лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, де також проходив обстежувався у лікарів на предмет необхідності стороннього догляду. 11.11.2014 року комісією ЛКК було надано висновок, що за рівнем обмеження життєдіяльності у відповідності до наказу Міністерства охорони здоров'я України від 31.07.2013 року не потребує стороннього догляду.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 не надав до суду доказів щодо незаконності дій членів ЛКК та висновків, які були нею надані.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню як безпідставні.

Доводи позивача суд не приймає до уваги, та як посилання ОСОБА_1 на «Інструкцію про порядок надання висновку лікарського медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу», затвердженої 31.07.2013 року наказом МОЗ України у даному випадку є помилковим. Дійсно, пункт 3 зазначеної Інструкції передбачає строк видачі висновку протягом одного робочого дня. Однак, вказаний пункт не зумовлює беззаперечно ЛКК надати висновок про необхідність постійного стороннього догляду за інвалідом, а підстави для видачі такого висновку інваліду ІІ групи наведені у п.5 Інструкції. Не можуть бути прийнятими до уваги посилання позивача на наявність раніше виданого висновку №4552 від 26.12.2012 року про необхідність постійного стороннього догляду, як беззастережної видачі такого самого висновку. Так, відповідно до п.6 Інструкції висновок видається строком на 6 місяців. Отже, раніше виданий висновок втратив чинність.

Керуючись ст.ст.11, 17, 71, 94, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя А.І. Боровікова