Справа № 2-а-4783/10
Суддя: Кондратюк А. Д.
Дата ухвалення: 2010-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 2-а-4783/10
Провадження № -
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2010 р. м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого - судді Кондратюка А.Д. розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Коростені адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради про визнання неправомірних дій та стягнення недовиплачених коштів,

встановив:

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить рішенням суду визнати дії відповідача неправомірними та стягнути на його користь з управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради недовиплачені кошти в сумі 37792,00 гривни, передбачені ст.39 Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.09.2006 року по 01.09.2009 року, та забов'язати в подальшому виплачувати дані кошти, мотивуючи це тим, що він являється потерпілим від Чорнобильської катастрофи та працює в зоні гарантованого добровільного відселення.

В заяві до суду позивач просив справу розглядати в його відсутність, а позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав до суду лист, в якому просив розглядати справу у його відсутність, позов не визнає.

Дослідивши матеріали справи, в їх сукупності та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що позивач проживає та працює в м.Коростені. Житомирської області - зоні гарантованого добровільного відселення. являється потерпілим від Чорнобильської катастрофи 3 категорії. Таким чином він має право на отримання коштів в розмірах, що передбачені ст.39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Тобто, у спірний період часу, ці доплати виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не в кратному відношенні до мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст.39 даного закону, громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, проводиться доплата у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі 2-х мінімальних заробітних плат, щомісяця.

Згідно постанови КМУ № 936 від 20.05.2005 року «Про затвердження порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата допомоги передбаченої ст.39 ЗУ «Про статус...» працюючим і не працюючим громадянам, а також пенсіонерам проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за місцем реєстрації, тобто правовідносини між сторонами виникли з дня набрання чинності вищевказаної постанови.

Дію вищезазначеної норми закону, якою визначався розмір грошової допомоги па 2006 рік. було зупинено ст.75 ЗУ «Про державний бюджет України». І положення даних статей на предмет їх відповідності Конституції України Конституційним судом

України не переглядались, а тому правових підстав для задоволення позову в частині стягнення допомоги за 2006 рік не має.

Таким чином, заборгованість за ст.39 ЗУ «Про статус...» підлягає стягненню за період з 01.01.2007 року по 01.09.2009 року, відповідно до даних довідки з місця роботи позивача, відпрацьованого часу та до ч.2 ст.233, ст.238 "Кодексу законів про працю України", незалежно від часу її виникнення, оскільки в даному випадку йдеться про виплати, які відповідно до ст.2 Закону України "Про оплату праці" є складовою структури заробітної плати, а також на підставі наявних у справі письмових доказів.

При стягненні коштів суд виходить з розміру мінімальних заробітних плат, які діяли у вказаних періодах:

- з 1.12.2006 р. -400 гри.;- з 1.04.2007 р. - 420 грн.; - з 1.07.2007 р. - 440 гри.;

- з 1.10.2007 р. - 460 грн.; - з 1.01.2008 р. - 515 грн.; - з 1.04.2008 р. - 525грн.;

-з 1.10.2008 р. - 545 грн.;- з 1.12.2008 р. - 605 грн.; - з 1.04.2009 р. - 625 грн.;

-з 1.07.2009 р. - 630 грн.; - з 1.10.2009 р. - 650 грн.;

Отже, з урахуванням викладеного вище, та відповідно до проведеного позивачем розрахунку, за весь спірний період часу розмір заборгованості перед позивачем складає

-за ст.39 ЗУ «Про статус...» (за мінусом отриманих коштів в сумі 346,50 грн.) - 36423,50 гривни.

Оскільки розпорядником цих коштів і в спірний період часу і тепер є Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради, тому суд, стягує з нього дані кошти, а заперечення відповідача проти позову безпідставні.

Зокрема, для захисту прав та інтересів позивача, суд забов'язує відповідача в подальшому виплачувати позивачу кошти, що передбачені ст.39 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у відповідності до вимог даного закону.

В решті вимог відмовити за безпідставністю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 7-12.158-163,167,254 КАС України, ст.19 Конституції України, ст.39 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Постановою Кабінету Міністрів України №936 від 20.09.2005 року «Про затвердження порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради - неправомірними.

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради на користь ОСОБА_1 недовиплачені кошти в сумі 36423,50 гривни.

Зобовязати відповідача в подальшому виплачувати позивачу кошти, що передбачені ст.39 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у відповідності до вимог даного закону.

В решті вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом двадцят и днів після подачі заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя