Справа № 805/415/16-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2016-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2016 р. Справа №805/415/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 11 година 40 хвилин

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.

при секретарі судового засідання Проніні Д.С.

за участю

позивача - ОСОБА_1 - особисто

представника відповідача 1 - не з'явився

представника відповідача 2 - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Димитрівського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на службі в органах внутрішніх справ, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

встановив:

18 лютого 2016 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі - відповідач 1 або ГУМВС в області), в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 25 березня 2016 року, позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУМВС в області від 06 листопада 2015 року № 378о/с «По особовому складу»;

- зобов'язати ГУМВС в області поновити його на посаді старшого дільничного інспектора сектору дільничних інспекторів міліції ГУМВС в області;

- стягнути з ГУМВС в області на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з 07 листопада 2015 року по день постановлення судового рішення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що наказом ГУМВС в області від 06 листопада 2015 року № 378о/с він звільнений з органів внутрішніх справ за п. 64 «г» Положення про порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ через скорочення штатів.

Своє звільнення позивач вважав незаконним з наступних підстав.

ОСОБА_1 стверджував, що перебував у трудових відносинах з ГУМВС в області, а тому до спірних правовідносин слід застосовувати Кодекс законів про працю України від 10 грудня 1971 року № 322-VIII (далі - КЗпП України).

Позивач доводив, що в порушення вимог ст. 49-2 КЗПП України він не був повідомлений про майбутнє скорочення штатів, ніяких документів, що стосуються попередження про майбутнє звільнення, не отримував і з такими документами ознайомлений не був, інші посади йому не пропонувались.

Всупереч приписам ч. 1 ст. 43 КЗПП України його звільнили без згоди профспілкового органу.

ОСОБА_1 стверджував, що при його звільненні порушенні п.п. 9-10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580), оскільки він виявив бажання проходити службу в Національній поліції, подавши відповідну заяву. Звільнити його могли лише за результатами конкурсу або у разі невідповідності вимогам до поліцейських, однак такий конкурс він не проходив, а оспорюваний наказ не містить обґрунтування його невідповідності вимогам до поліцейських.

У зв'язку з цим ОСОБА_1 просив визнати протиправним та скасувати наказ ГУМВС в області від 06 листопада 2015 року № 378о/с і на підставі ст. 43 Конституції України, ст. 235 КЗПП України поновити його на посаді із стягненням грошового забезпечення за час вимушеного прогулу (том 1 а.с. 3, 145).

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених в адміністративному позові, надав пояснення, аналогічні тим, що наведені у позовній заяві, просив задовольнити позов.

Ухвалою від 22 лютого 2016 року до участі у справі у якості другого відповідача залучений Димитрівський міський відділ ГУМВС України в Донецькій області (далі - відповідач 2 або Димитрівський МВ) (том 1 а.с. 35).

Відповідачі позов не визнали, надали письмові заперечення, сутність яких полягала у наступному.

Відповідачі стверджували, що проходження служби в органах внутрішніх справ регламентовано спеціальним законодавством - Законом України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ (далі - Закон № 565), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114), а тому КЗПП України не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Щодо дотримання процедури звільнення відповідачі зазначили таке.

Попередження про звільнення має бути зроблено так, щоб у працівника органів внутрішніх справ не виникало сумніву у цьому, щоб факт повідомлення та його зміст у подальшому виключали можливість посилання працівника на те, що він неправильно зрозумів зміст попередження або взагалі не був попереджений. Форми попередження законодавством не встановлено, а тому воно може бути зроблено у вигляді листа, розпорядження чи іншого документа. У даному випадку таке попередження міститься у п. 8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580. Отже, працівники органів внутрішніх справ, у тому числі позивач, були попереджені про звільнення через скорочення штатів в силу закону.

Додатково на виконання службової телеграми МВС України від 03 вересня 2015 року та листа ГУМВС в області від 04 вересня 2015 року в період з 05 по 08 вересня 2015 року працівники Димитрівського МВ були особисто попереджені про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів. Позивач попереджений про це під особистий підпис 05 вересня 2015 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції та ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України від 25 січня 2011 року ліквідація юридичної особи - це така форма припинення юридичної особи, при якій припиняються всі її права та обов'язки. У разі ліквідації уся чисельність працівників скорочується та весь штат працівників ліквідовується.

Прийняття рішення про ліквідацію юридичної особи надає право роботодавцю або уповноваженому ним органу ініціювати звільнення працівників. У разі, якщо вивільнення є масовим відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року № 5067-VI (далі - Закон № 5067) власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення.

07 вересня 2015 року Димитрівський МВ надав до Димитрівського міського центру зайнятості інформацію про заплановане на листопад 2015 року масове вивільнення працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці.

Стосовно твердження позивача, що йому не запропоновані інші посади, відповідачі зазначили таке.

Забезпечити право працівника на переведення на іншу посаду не виявилось можливим у зв'язку з втратою чинності нормативною базою щодо проходження служби працівниками міліції, ліквідацією ГУМВС в області та Димитрівського МВ як юридичних осіб, скасуванням всіх без виключення штатів та скороченням всіх посад.

П. 64 «г» Положення № 114 передбачено, що особи середнього і начальницького складу звільняються зі служби в запас через скорочення штатів при відсутності можливості подальшого використання їх на службі.

ГУМВС в області та Димитровський МВ не мали можливості працевлаштувати вивільнених працівників, оскільки були ліквідовані без правонаступника.

Щодо виявлення позивачем бажання проходити службу у Національній поліції відповідачі пояснили наступне.

З моменту офіційного оприлюднення Закону № 580 будь-який працівник міліції в період з 07 серпня по 06 листопада 2015 року, виявивши бажання проходити подальшу службу в поліції, повинен був подати відповідний рапорт керівникові, який наділений повноваженнями щодо прийняття на службу в органи внутрішніх справ та звільнення з неї, для видання відповідного наказу на підставі п. 64 «з» Положення № 114.

За інформацією, наданою Красноармійським відділом поліції ГУНП у Донецькій області, 17 листопада 2015 року позивачем була подана заява на ім'я начальника Красноармійського відділу поліції про прийняття на роботу до Національної поліції на посаду старшого дільничного інспектора Димитрівського відділення поліції. Ця заява не підлягала реалізації в силу того, що подана особі, не уповноваженій на вирішення питання працевлаштування.

Відповідачі відзначали, що наказ ГУМВС в області від 06 листопада 2015 року № 378о/с виданий в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законодавством, а тому вимоги позивача про його скасування є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Також відповідачі звертали увагу на те, що оспорюваний наказ стосувався не лише позивача, а тому його скасування в цілому впливатиме на права і обов'язків інших осіб.

З приводу вимог позивача про поновлення його на посаді старшого дільничного інспектора сектору дільничних інспекторів міліції ГУМВС в області відповідачі зазначили таке.

Враховуючи, що на час судового розгляду всі штати і посади ГУМВС в області скорочені, а органи внутрішніх справ, у тому числі ГУМВС в області і Димитрівський МВ, перебувають у стані ліквідації, вимога позивача щодо поновлення його на попередній посаді не підлягає задоволенню.

Стосовно вимог позивача про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу відповідачі зазначали, що оскільки звільнення проведено відповідно до чинного законодавства, ця вимога також є безпідставною (том 1 а.с. 93-98).

В судовому засіданні представники відповідачів 1 і 2 позов не визнали, надали пояснення, аналогічні тим, що викладені у запереченнях, просили відмовити в позові.

Про дату, час і місце судового розгляду відповідачі повідомлені належним чином з дотриманням вимог ст.ст. 33-36, 38 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідачі явку своїх представників до судового засідання 15 квітня 2016 року не забезпечили, надали клопотання про завершення розгляду справи за їх відсутності.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України справа розглянута за відсутності представників відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З'ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Відповідач 1 - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (ідентифікаційний код 08592158) зареєстроване як юридична особа 10 липня 1994 року, про що 30 листопада 2006 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесений запис за номером 1 022578.

З 10 листопада 2015 року ГУМВС в області перебуває в стані припинення.

На час судового розгляду запис про державну реєстрацію припинення ГУМВС в області як юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесений (том 1 а.с. 30-31).

Відповідач 2 - Димитрівський міський відділ ГУМВС України в Донецькій області (ідентифікаційний код 23312044) зареєстрований як юридична особа 06 листопада 1990 року, про що 17 липня 2006 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесений запис за номером 1 000312.

З 10 листопада 2015 року Димитрівський МВ перебуває в стані припинення.

На час судового розгляду запис про державну реєстрацію припинення Димитрівського МВ як юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесений (том 1 а.с. 32-34, 120-128).

Позивач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що встановлено на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_1, виданого Димитрівським МВ УМВС України в Донецькій області 03 листопада 2003 року (том 1 а.с. 4-7).

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 13 листопада 2001 року, про що свідчать записи № 1 у дублікаті трудової книжки серії НОМЕР_3 та у трудовій книжці серії НОМЕР_2 (том 1 а.с. 23, том 2 а.с. 23-24).

Наказом ГУМВС в області від 05 серпня 2013 року № 273о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 призначений на посаду старшого дільничного інспектора сектора дільничних інспекторів міліції Димитрівського МВ (том 1 а.с. 99-101).

Особова справа та послужний список позивача суду не надані. Згідно з довідкою № 2250/402-2016 у зв'язку з проведення антитерористичної операції особові справи працівників Димитрівського МВ передані на зберігання за межі області (том 1 а.с. 118).

На час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 перебував на службі в органах внутрішніх справ, обіймав посаду старшого дільничного інспектора сектору дільничних інспекторів міліції Димитрівського МВ, маючи спеціальне звання «майор міліції».

У зв'язку з прийняттям Закону № 580 та з метою дотримання порядку вивільнення працівників 12 серпня 2015 року ГУМВС в області надало доручення № 6130/Аб «Про прийняття Закону України «Про Національну поліцію».

Цим дорученням начальників управлінь та самостійних відділів апарату, начальників МУ, МВ, РВ, МУПППМ, командира СБСМ «Грифон» ГУМВС в області зобов'язано ознайомити підпорядкований склад зі змістом Закону № 580 під особистий підпис, особливу увагу звернути на п.п. 8-11 розділу ХІ «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону щодо звільнення зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів; про результати виконання доручення доповісти до УКЗ ГУМВС в області (том 1 а.с. 105).

13 серпня 2015 року особовий склад Димитрівського МВ, в тому числі ОСОБА_1, під особистий підпис ознайомлений з дорученням ГУМВС в області від 12 серпня 2015 року № 6130/Аб, та Законом № 580, про що свідчить підпис позивача у відповідній відомості (запис № 48) (том 1 а.с. 106).

Електронним листом від 04 вересня 2015 року № 6077 на виконання службової телеграми МВС України від 03 вересня 2015 року № 32175/Вх ГУМВС в області доручило начальникам управлінь, самостійних відділів апарату ГУМВС області, Маріупольського УПППМ, УДАІ, командиру СБСМ «Грифон», МУ, МВ, РВ провести з особовим складом відповідну роз'яснювальну роботу, а також вжити заходи, передбачені ст.ст. 47, 50 Закону України «Про зайнятість населення» та ст. 49-2 КЗПП України; подати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про заплановане масове вивільнення працівників у зв'язку з ліквідацією підрозділів; скласти списки працівників, які перебувають на штатних посадах у підрозділах, у тому числі тих, які перебувають у відпустках по догляду за дитиною; за бажанням працівників в найкоротші терміни вирішити питання про надання їм відпусток та видачі направлень для проходження обстеження військово-лікарською комісією; про стан запланованих заходів проінформувати УКЗ ГУМВС в області (том 1 а.с. 107).

В період з 05 по 07 вересня 2015 року особовий склад Димитрівського МВ ознайомлений з службовою телеграмою МВС України від 03 вересня 2015 року № 32175/Вх під особистий підпис. ОСОБА_1 ознайомлений з цією телеграмою 05 вересня 2015 року (запис № 48) (том 1 а.с. 108).

07 вересня 2015 року Димитрівський МВ надав до Димитрівського міського центру зайнятості звіт за формою № 4-ПН «Інформацію про заплановане масове вивільнення працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці», який отриманий центром зайнятості 07 вересня 2015 року та зареєстрований за вхідним № 05-04/1518 (том 1 а.с. 109-111).

Позивач доводив, що виявив бажання проходити службу в органах Національної поліції, подавши відповідну заяву 06 листопада 2015 року. На підтвердження цих доводів позивач надав суду:

- заяву, датовану 06 листопада 2015 року і адресовану начальнику Національної поліції ГУМВС України в Донецькій області генералу 3 рангу ОСОБА_5, в якій просив прийняти його на роботу у Національну поліцію на посаду старшого дільничного інспектора Димитрівського відділення Красноармійського відділу Національної поліції України в Донецькій області (заява подана ОСОБА_1 як майором запасу, жодних відміток про її отримання адресатом, резолюцій по суті її вирішення вона не містить) (том 1 а.с. 51);

- заяву, датовану 06 листопада 2015 року і адресовану начальнику Красноармійського відділу Національної поліції ГУМВС України в Донецькій області підполковнику міліції Гречишкіну Ю.А., в якій просив прийняти його на роботу у Національну поліцію на посаду старшого дільничного інспектора Димитрівського відділення Красноармійського відділу Національної поліції України в Донецькій області (заява подана ОСОБА_1 як майором запасу, отримана Красноармійським відділом поліції 17 листопада 2015 року та зареєстрована за вхідним № 282 (том 1 а.с. 53, 129).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 пояснили, що 06 листопада 2015 року в актовому залі Димитрівського МВ відбулись збори працівників міськвідділу. Керівництво міськвідділу роз'яснило питання пов'язані з ліквідацією органів внутрішніх справ та створенням поліції. Працівники міськвідділу, які виявили бажання проходити службу в поліції, написали рапорти про звільнення з органів внутрішніх справ за переведенням та заяви про прийняття до Національної поліції та передали їх до кадрової служби Димитрівського МВ. ОСОБА_1 був присутній на цій нараді, написав рапорт та заяву і мав передати їх до відділу кадрів. Зі змістом поданих позивачем рапорту та заяви свідки не знайомились.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що на час виникнення спірних правовідносин очолювала кадрову службу Димитрівського МВ. 06 листопада 2015 року працівники міськвідділу подали рапорти про звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням, за станом здоров'я, за переведенням тощо, а ті, хто виявив бажання проходити службу в поліції - подали відповідні заяви. Всі рапорти і заяви були завізовані керівництвом Димитрівського МВ та передані до ГУМВС в області.

ОСОБА_10 заперечувала твердження позивача про те, що заяву про прийняття до Національної поліції, подану ОСОБА_1, не передала до ГУМВС в області.

Представники відповідачів наголошували, що заяви позивача про прийняття до Національної поліції до УКЗ ГУМВС в області не надходили.

Так, згідно з довідкою УКЗ ГУМВС в області від 25 березня 2016 року № 191л/к від ОСОБА_1 до УКЗ ГУМВС в області заява про прийняття на службу до Національної поліції не надходила (том 1 а.с. 164).

Як свідчить довідка Димитрівського МВ від 18 березня 2016 року № 16534, згідно обліків Журналу вхідної кореспонденції міськвідділу (інв. № 2311) в період з 06 серпня по 06 листопада 2015 року заява про прийом на службу до Національної поліції України від ОСОБА_1 не надходила (том 1 а.с. 183).

Димитрівським відділення поліції Красноармійського відділу поліції ГУНП в Донецькій області надана довідка від 18 березня 2016 року № 2861/405/05-2016 про те, що згідно обліків Журналу вхідної кореспонденції відділення поліції (інв. № 52) в період з 07 листопада 2015 року по 18 березня 2016 року заява про прийом на службу до Національної поліції України від ОСОБА_1 не надходила (том 1 а.с. 184).

Як свідчить довідка про структуру Димитрівського МВ, його штатну та фактичну чисельність особового складу станом на 06 листопада 2015 року, складена 29 лютого 2016 року № 2249/402-2016, штатна чисельність Димитрівського МВ становила 131 посаду, фактична - 105 осіб (том 1 а.с. 117).

Наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1388 затверджений Перелік змін у штатах МВС, яким скасовано всі штати та скорочено всі посади по ГУМВС в області (том 1 а.с. 104).

Наказом ГУМВС в області від 06 листопада 2015 року № 378о/с «По особовому складу» згідно з пунктом 9 розділу ХІ Закону № 580 та відповідно до Положення № 114 майор міліції ОСОБА_1 (М-223499), старший дільничний інспектор сектору дільничних інспекторів міліції Димитрівського МВ, звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із постановкою на військовий облік) за п. 64 «г» (через скорочення штатів) з 06 листопада 2015 року (том 1 а.с. 89-90, 112-113, 182).

В копії оспорюваного наказу ГУМВС в області міститься посилання на рапорт ОСОБА_1 від 05 листопада 2015 року (том 1, зворотній бік а.с. 89, 112).

В судовому засіданні представник ГУМВС в області пояснив, що це посилання є наслідком технічної помилки, а рапорт позивача від 05 листопада 2015 року до ГУМВС в області не надходив.

Позивач пояснив, що 07 листопада 2015 року від свого безпосереднього керівника - начальника міліції громадської безпеки ОСОБА_12 дізнався, що звільнений з органів внутрішніх справ через скорочення штатів. Проте, 08 листопада 2015 року ОСОБА_12 повідомив, що ОСОБА_1 залишається на службі в органах внутрішніх справ.

06 листопада 2015 року на підставі наказу ГУМВС в області від 06 листопада 2015 року № 378о/с до дублікату трудової книжки серії НОМЕР_4 внесений запис № 2 про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ (том 1 а.с. 23).

Позивач стверджував що, до 12 листопада 2015 року виходив на службу і заступав у добові наряди згідно з графіком. На запитання суду пояснив, що з наказом про прийняття на службу до Національної поліції ознайомлений не був, однак вважав себе працівником поліції.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він перебував на службі після 06 листопада 2015 року підтверджені поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9

Так, записи у Журналі реєстрації інструктажів про заходи безпеки при поводженні із вогнепальної зброєю і боєприпасами Димитровського відділення Красноармійського відділу ГУНП в Донецькій області (інв. № 4), свідчать, що 09 та 10 листопада 2015 року ОСОБА_1 проходив інструктаж (том 1 а.с. 186-189).

Записи у Журналі обліку інструктажів особового складу Димитровського відділення Красноармійського відділу ГУНП в Донецькій області (інв. № 6), свідчать, що 10 листопада 2015 року позивач проходив інструктаж (том 1 а.с. 190-194).

Згідно із записами у Книзі нарядів Димитровського відділення Красноармійського відділу ГУНП в Донецькій області (інв. № 9), ОСОБА_1 заступав у наряди (том 1 а.с. 195-204).

Згідно із записами у Рішенні по комплексному використанню сил та засобів в охороні громадського порядку Димитровського відділення Красноармійського відділу ГУНП в Донецькій області (інв. № 10), ОСОБА_1 ніс службу у наряді патрульної служби 09 і 10 листопада 2015 року(том 1 а.с. 205-234).

09 листопада 2015 року начальник Красноармійського відділу поліції ГУНП в Донецькій області надав до Димитрівського міського центру зайнятості інформацію про те, що у зв'язку зі скороченням штатів звільнені 12 працівників, в тому числі ОСОБА_1

Лист від 09 листопада 2015 року № 79 отриманий Димитрівським міським центром зайнятості 09 листопада 2015 року та зареєстрований за вхідним № 05-01/2031 (том 1 а.с. 114).

З наказом ГУМВС в області від 06 листопада 2015 року № 378о/с ОСОБА_1 ознайомлений під особистий підпис 13 листопада 2015 року (том 1 а.с. 89-90, 112-113).

16 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся до начальника ГУНП в Донецькій області генерала поліції 3 рангу ОСОБА_5 з приводу свого звільнення з органів внутрішніх справ, яке вважав незаконним.

Позивач вказував, що у зв'язку з реформуванням міського підрозділу міліції 06 листопада 2015 року весь особовий склад Димитрівського МВ був зібраний за наказом керівника, до відома працівників доведена інформація про подальше перебування на службі. Працівники міськвідділу написали та подали рапорти про звільнення з органів внутрішніх справ із зазначенням п. 64 «з» Положення № 114.

07 листопада 2015 року від свого безпосереднього керівника - начальника міліції громадської безпеки ОСОБА_12 позивач дізнався, що звільнений з органів внутрішніх справ через скорочення штатів. Однак, 08 листопада 2015 року ОСОБА_12 повідомив, що той залишається на службі в органах внутрішніх справ. До 12 листопада 2015 року він працював, заступав у добові наряди згідно з графіком.

12 листопада 2015 року начальник відділу кадрів Димитрівського МВ Дейнека Н.А. повідомила, що позивач звільнений, вимагала здати їй посвідчення та жетон. Причини звільнення вона не пояснила, лише ознайомила з наказом ГУМВС в області від 06 листопада 2015 року № 378о/с.

Від керівництва Димитрівського відділу поліції позивач дізнався, що не пройшов перевірку внутрішньої безпеки.

Однак позивач з'ясував, що перевірка стосовно нього внутрішньою безпекою не проводилось, а рішення про його звільнення було прийнято ОСОБА_14, ОСОБА_4 та Дейнека Н.А. через особисті неприязні відносини.

ОСОБА_1, вважав, що його звільнили незаконно, просив повернути його на службу, врахувавши його активну участь у антитерористичній операції.

Звернення ОСОБА_1 отримане адресатом 16 листопада 2015 року та зареєстроване за вхідним № 11-55-ОП (том 1 а.с. 67).

17 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Красноармійського відділу Національної поліції ГУМВС України в Донецькій області підполковника поліції Гречишкіна Ю.А. з заявою, в якій просив надати йому копію наказу ГУМВС в області про його звільнення з органів внутрішніх справ (том 1 а.с. 52, 91).

Копію наказу про звільнення ОСОБА_1 отримав під особистий підпис 18 листопада 2015 року (том 1 а.с. 91).

18 листопада 2015 року під особистий підпис позивач отримав дублікат трудової книжки серії НОМЕР_4 (том 1 а.с. 92, 115).

19 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Красноармійського відділу Національної поліції ГУМВС України в Донецькій області підполковника поліції Гречишкіна Ю.А. з заявою, в якій просив надати йому копію рапорту від 05 листопада 2015 року щодо його звільнення з органів внутрішніх справ у запас (том 1 а.с. 54-55).

Наказом ГУМВС в області від 07 грудня 2015 року № 4о/с лк «По особовому складу» внесені зміни до наказу ГУМВС в області від 06 листопада 2015 року № 378о/с у частині звільнення майора міліції ОСОБА_1, вирішено вважати вислугу років на 06 листопада 2015 року у календарному обчисленні та для виплати грошової допомоги - 13 років 11 місяців 17 днів (том 1 а.с. 76).

09 грудня 2015 року ОСОБА_1 отримав трудову книжку (том 1 а.с. 116).

Листом від 14 грудня 2015 року № И-28/Мт ГУНП в Донецькій області повідомило позивача, що у ході службової перевірки порушень вимог законодавства при його звільненні з органів внутрішніх справ за п. 64 «г» (через скорочення штатів) у запас Положення № 114 не встановлено (том 1 а.с. 68-69).

14 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Димитрівського відділення Красноармійського відділу поліції ГУНП України в Донецькій області підполковника міліції Боднарука В.В. з заявою, в якій просив надати йому довідку про розмір заборгованості з усіх передбачених законом грошових виплат при звільненні станом на 06 листопада 2015 року, а також про розмір середньоденного грошового забезпечення перед звільненням (том 1 а.с. 56).

Листом від 18 грудня 2015 року Димитрівське відділення поліції Красноармійського відділу поліції ГУНП в Донецькій області № 1497 у відповідь на звернення позивача від 19 листопада 2015 року повідомило, що органи Національної поліції не є правонаступниками територіальних органів МВС України, а тому позивачу слід звернутися до голови ліквідаційної комісії Димитрівського МВ (том 1 а.с. 57).

24 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Управління внутрішньої безпеки МВС України в Донецькій області з заявою, в якій просив надати матеріли перевірки, що слугували підставою його звільнення (том 1 а.с. 70-71).

15 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Димитрівського відділення Національної поліції Боднарука В.В. з заявою, в якій просив повідомити прізвище, ім'я та по батькові голови ліквідаційної комісії Димитрівського МВ та адресу її місцезнаходження (том 1 а.с. 58).

Листом від 20 січня 2016 року № 1-2/42-04/01-2016 Управління внутрішньої безпеки в Донецькій області ДВБ Національної поліції України повідомило позивача, що перевірка працівниками ДВБ МВС України кандидатів для прийняття на службу в поліцію чинними на той час нормативно-правовими актами не була передбачена (том 1 а.с. 72-73).

27 січня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Димитрівського відділення поліції Красноармійського відділу поліції ГУНП в Донецькій області підполковника поліції Боднарука В.В. із заявою, в якій просив надати витяг з наказу про нарахування вислуги років при звільненні з органів внутрішніх справ станом на 06 листопада 2016 року. Це звернення отримане адресатом 27 січня 2016 року (том 1 а.с. 74).

Разом з листом від 29 січня 2016 року № 843/402/06-2016 Димитрівське відділення Красноармійського відділу поліції надіслало позивачу витяг з наказу ГУМВС в області щодо встановлення вислуги років у календарному обчисленні та для виплати грошової допомоги (том 1 а.с. 75).

29 січня 2016 року адвокат позивача звернувся до ГУМВС в області з адвокатським запитом, в якому просив надати копію наказу про створення ліквідаційної комісії з ліквідації Димитрівського МВ (том 1 а.с. 59).

Разом з листом від 12 лютого 2016 року за № 15499 Димитрівський МВ надав позивачу довідки про заборгованість з виплати грошового забезпечення на момент звільнення та про середньоденне грошове забезпечення (том 1 а.с. 62).

Згідно з довідкою Димитрівського МВ від 12 лютого 2016 року № 16499, після звільнення ОСОБА_1 станом на 12 лютого 2016 року залишилася заборгованість з виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 24 693,74 грн. (том 1 а.с. 63).

Згідно з довідкою Димитрівського МВ від 12 лютого 2016 року № 16499, середньоденне грошове забезпечення позивача становило 57,31 грн. (том 1 а.с. 64).

Листом від 12 лютого 2016 року за № 16500 Димитрівський МВ повідомив позивача, що одноразова грошова допомога при звільненні нарахована йому у розмірі 25 069,79 грн., виплата буде проведена після отримання фінансування з МВС України (том 1 а.с. 65).

Листом від 16 лютого 2016 року № 1660/402/05-2016 Димитрівське відділення поліції Красноармійського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області відмовило у надані адвокату наказу про створення ліквідаційної комісії Димитрівського МВ з посиланням на наявність в ньому персональних даних (том 1 а.с. 60-61).

29 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до голови ліквідаційної комісії Димитрівського МВ з заявою, в якій просив надати йому довідку про розмір заборгованості з передбачених законом грошових виплат при звільненні, а саме матеріальної допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористані дні відпустки за всі роки служби (том 1 а.с. 66).

Згідно з довідкою старшого діловода УКЗ ГУНП в Донецькій області Федорової В.К. від 14 березня 2016 року № 577/02/12-2016, з початку 2015 року і до березня 2016 року звернення колишнього старшого дільничного інспектора СДІМ Димитрівського МВ ОСОБА_1 надійшли до ВК та ПС УКЗ ГУМВС в області за вхідними номерами И-28 від 19 листопада 2015 року, И-123 від 19 лютого 2016 року; до відділу УКЗ ГУНП в Донецькій області звернень щодо надання інформації про проведення по відношенню до останнього перевірки або службового розслідування не надходило (том 1 а.с. 163).

Грошове забезпечення ОСОБА_1 у вересні 2015 року становило 4 844,50 грн. (30 відпрацьованих днів), у жовтні 2015 року - 4 977,09 грн. (31 відпрацьований день), про що свідчить довідка про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від 01 грудня 2015 року № 720 (том 1 а.с. 146).

Докази, які б спростовували наведені вище обставини суду не надані.

Вирішуючи справу по суті, до спірних правовідносин суд застосовує нижченаведені норми права.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку, що визначено ч. 3 ст. 2 КАС України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ (далі - Закон № 565), в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону № 565 особовий склад міліції складається за працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.

Ч. 1 ст. 18 Закону № 565 було визначено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114).

02 липня 2015 року Верховною Радою України прийнятий Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VIII (далі - Закон № 580), який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Закон № 580 офіційно оприлюднений 06 серпня 2015 року у газеті «Голос України» № 141-142.

Відповідно до п. 1 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580 цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім: 1) пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Таким чином, з 07 серпня 2015 року набули чинності п.п. 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580.

Відповідно до п. 8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580, з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Таким чином, в силу прямої норми Закону (п. 8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580) з дня опублікування цього Закону, тобто з 06 серпня 2015 року, всі працівники міліції, в тому числі позивач, вважалися такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

При цьому суд відзначає, що в даному випадку будь-якого обов'язку відповідачів 1 і 2 щодо додаткового попередження позивача про наступне звільнення чинним законодавством не передбачено.

Разом з цим відповідачами 1 і 2 були вжиті заходи щодо попередження позивача про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів, про що свідчать доручення ГУМВС в області та відомості про ознайомлення особового складу Димитрівського МВ з положеннями Закону № 580.

З огляду на це суд не приймає доводи позивача, що він не був повідомлений у встановленому законодавством порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Відповідно до п. 9 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580, який набув чинності з 07 серпня 2015 року, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Аналіз п. 9 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580 зумовлює висновок, що законодавець передбачив можливість прийняття працівників міліції на службу до поліції.

Однак така можливість обумовлена наявністю бажання працівника міліції проходити службу в поліції, а також відповідністю такого працівника міліції вимогам до поліцейських, які визначені Законом № 580.

При цьому п. 9 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580 передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме: прийняття на службу до поліції за їх згодою (шляхом видання наказів про призначення) чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Згідно з абз. 1 п. 10 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580, який набув чинності з 07 серпня 2015 року, працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Відповідно до абз. 2 п. 10 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580, указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

При цьому згідно з п. 11 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580, який набув чинності з 07 серпня 2015 року, перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону.

Системний аналіз правових норм, що містяться у п.п. 9 і 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580, зумовлює висновок, що питання стосовно подальшого проходження служби діючими співробітниками міліції мало бути вирішено до 06 листопада 2015 року включно (впродовж трьох місяців з моменту попередження про наступне вивільнення). Вказані норми є імперативними, як наслідок, неприйняття працівника міліції на службу до поліції до вказаного терміну є безальтернативною підставою для звільнення зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Сторонами не оспорюється той факт, що станом на 06 листопада 2015 року позивач не був прийнятий на службу до поліції, отже, видаючи наказ про звільнення позивача з органів внутрішніх справ через скорочення штатів з 06 листопада 2015 року, ГУМВС в області діяло в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені Законом № 580.

Стосовно твердження позивача про те, що він виявив бажання проходити службу в Національній поліції та 06 листопада 2015 року подав відповідну заяву, суд відзначає таке.

Питання правомірності чи неправомірності неприйняття позивача на службу до Національної поліції не є предметом спору у справі.

Сторонами не оспорюється той факт, що станом на 06 листопада 2015 року на службу до Національної поліції ОСОБА_1 прийнятий не був, а тому відповідно до п.п. 9 і 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580, п. 64 «г» Положення № 114 мав бути звільнений з органів внутрішніх справ через скорочення штатів.

З приводу доводів позивача про те, що його звільнення відбулось з порушенням вимог п. 64 «г» Положення № 114, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, на час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 займав посаду старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Димитрівського МВ та йому було присвоєне спеціальне звання «майор міліції».

Отже, відповідно до п. 2 Положення № 114 позивач належав до старшого начальницького складу органів внутрішніх справ.

Звільнення зі служби в органах внутрішніх справ регламентовано розділом VII Положення № 114.

Відповідно до п. 62 Положення № 114 звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться: а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Підстави, за наявності яких особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік), визначені п. 64 Положення № 114.

Так, відповідно до пп. «г» п. 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Згідно з п. 70 Положення № 114 звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу в запас і відставку провадиться: до полковника міліції, полковника внутрішньої служби включно - начальниками головних управлінь, управлінь МВС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі і рівними їм начальниками, яким таке право надано Міністром внутрішніх справ; осіб вищого начальницького складу - відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 580 Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Пп. 1 п. 7 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580, який набув чинності з 07 серпня 2015 року, Кабінету Міністрів України доручено в місячний строк забезпечити створення центрального органу виконавчої влади поліції України та його територіальних органів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 641 «Про утворення Національної поліції України» утворена Національна поліція України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ.

Відповідно до п. 1 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877, Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції за переліком згідно з додатком 1.

Цією ж постановою вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ за переліком згідно з додатком 2, в тому числі ГУМВС в області та Димитрівський МВ.

Аналіз положень Законів № 565, № 580, постанов Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 641, від 28 жовтня 2015 року № 877, від 16 вересня 2015 року № 730 зумовлює висновок, що новоутворені територіальні органи Національної поліції не є правонаступниками територіальних органів Міністерства внутрішніх справ.

Територіальні органи Міністерства внутрішніх справ припиняються як юридичні особи шляхом їх ліквідації. При цьому в силу положень ст. 104 Цивільного кодексу України така форма припинення юридичної особи як ліквідація за своєю сутністю не передбачає правонаступництва.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1388 скорочено всі штати і посади, згідно з переліком змін у штатах Міністерства внутрішніх справ України.

Таким чином, звільнення позивача відбулось з дотриманням вимог п. 62, пп. «г» п. 64, п. 70 Положення № 114.

Доводи позивача про те, що ГУМВС в області не врахована можливість подальшого використання позивача на службі, суд не приймає, оскільки має місце ліквідація ГУМВС в області та Димитрівського МВ і, як наслідок, повне скорочення чисельності і штатів їх працівників.

Суд не приймає посилання позивача на положення КЗПП України, оскільки правовий статус позивача визначався Законом № 565, Положенням № 114 та іншими законодавчими і підзаконними актами, які регламентують порядок проходження служби в органах внутрішніх справ, а тому положення трудового законодавства, в тому числі КЗПП України, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Стосовно доводів позивача про відсутність згоди профспілки на його звільнення та його посилання на ст. 43 КЗпП України, суд зазначає, що ч. 2 ст. 43 КЗПП України, в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин, було прямо передбачено, що закріплені у ній норми не поширюються на працівників органів внутрішніх справ, як наслідок вони не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Таким чином, відповідачем 1 доведена правомірність наказу ГУМВС в області від 06 листопада 2015 року № 378о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ з 06 листопада 2015 року через скорочення штатів, а також його відповідність критеріям, наведеним у ч. 3 ст. 2 КАС України.

Отже вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу ГУМВС в області від 06 листопада 2015 року № 387о/с не підлягають задоволенню. Тим більше, що оспорюваний наказ стосується ще й інших працівників, а позивачем заявлена вимога про скасування цього наказу в цілому.

Відповідно до п.24 Положення № 114 у разі незаконного звільнення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік.

Таким чином, поновлення на попередній посаді є способом захисту прав особи, порушених внаслідок її незаконного звільнення.

Звільнення позивача проведене з дотриманням вимог п.п. 9 і 10 розділу ХІ «Прикінцевих і перехідних положень» Закону № 580 та пп. «г» п. 64 Положення № 114, перед звільненням позивач обіймав посаду старшого дільничного інспектора сектора дільничних інспекторів міліції Димитрівського МВ, а тому вимоги позивача про поновлення його на посаді старшого дільничного інспектора сектору дільничних інспекторів міліції ГУМВС в області;

не підлягають задоволенню.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 205/14896 (далі - Інструкція № 499).

Відповідно до п. 1.6. Інструкції № 499 грошове забезпечення рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби.

Згідно з п. 24 Положення № 114 у разі незаконного звільнення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік.

Відповідно до пп. 3.5.2. п. 3.5. Інструкції № 499 особам рядового і начальницького складу, звільненим з органів внутрішніх справ, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням незаконним звільнення, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачується за посадою, з якої вони були звільнені, але не більше як за один рік.

Позивач проходив служби та отримував грошове забезпечення у Димитрівському МВ, отже вимоги про стягнення з ГУМВС в області грошового забезпечення за час вимушеного прогулу не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню.

Крім того, вимоги про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, рівно як і вимоги про поновлення на попередній посаді, є способом захисту прав особи, порушених внаслідок незаконного звільнення.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати присудженню не підлягають.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 2-15, 17-20, 23, 26, 69-72, 94, 98, 159-163, 167, 185-186, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Димитрівського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на службі в органах внутрішніх справ, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

2. Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частина проголошені у судовому засіданні 15 квітня 2016 року.

3. Повний текст постанови виготовлений 20 квітня 2016 року.

4. Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

5. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч. 4 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

6. Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кравченко Т.О.