Справа № 2а-0870/11364/11
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року м. Київ К/9991/64168/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (суддя-доповідач), Кочан В.М., Пасічник С.С.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Запорізькій області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2012р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Запорізькій області, третя особа - Василівський районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області про поновлення на публічній службі, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування наказів №1668 від 19.10.2011р. та №383 о/с від 03.11.2011р. в частині звільнення його з органів внутрішніх справ України на підставі пункту 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, поновлення на посаді старшого інспектора-чергового Дніпрорудненського МВМ Василівського РВ ГУ МВС України в Запорізькій області з 03.11.2011р. та стягнення середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 06.03.2012р. в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2012р. рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано пункт 2 наказу №1668 від 19.10.2011р. та наказ №383 о/с від 03.11.2011р. в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ України на підставі пункту 64 «є» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Поновлено позивача на посаді старшого інспектора-чергового Дніпрорудненського МВМ Василівського РВ ГУ МВС України в Запорізькій області з 03.11.2011р.

Стягнуто з Василівського РВ ГУ МВС України в Запорізькій області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.11.2011р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З таким рішенням апеляційного суду не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати постановлене судове рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, в ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з 2003 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ на різних посадах, у вересні 2010 року був призначений на посаду старшого інспектора-чергового чергової частини Дніпроруднівського міського відділення міліції Василівського РВ ГУ МВС України в Запорізькій області.

Наказом начальника ГУ МВС України в Запорізькій області №1668 від 19.10.2011р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУ МВС України в Запорізькій області» за відсутність належного контролю за несенням служби конвойним нарядом позивача звільнено з органів внутрішніх справ.

Наказом начальника ГУ МВС України в Запорізькій області №383 о/с від 03.11.2011р. позивача звільнено з посади та з органів внутрішніх справ в запас за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Підставою для звільнення позивача зі служби став висновок службового розслідування від 19.10.2011р. за фактом втечі з-під варти заарештованого ОСОБА_5

Так, службовим розслідуванням встановлено, що згідно наказу Василівського РВ ГУ МВС України в Запорізькій області №164 від 13.07.2011р. «Про охорону затриманого ОСОБА_5 в спец палаті Дніпрорудненської міської лікарні» призначено співробітників Василівського РВ для охорони затриманого ОСОБА_5, який за станом здоров'я, поміщений до палати № 3 реанімаційного відділення Дніпрорудненської міської лікарні та складено графік цілодобового чергування.

15.10.2011р. Василівським РВ ГУ МВС України в Запорізькій області видано наказ №209, яким на охорону заарештованого ОСОБА_5 призначено конвойний наряд, у складі сержантів міліції ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

16.10.2011р. позивач заступив на чергування у складі добового наряду чергової частини Дніпрорудненського міського відділення міліції Василівського районного відділу ГУ МВС України в Запорізькій області.

17.10.2011р. приблизно о 4 год 30 хв заарештований за скоєння злочинів, передбачених ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 153 КК України ОСОБА_5 скоїв втечу під варти. Після втечі було також виявлено відсутність табельної вогнепальної зброї ПМ НОМЕР_2 та двох магазинів з патронами, за якими закріплений помічник оперативного чергового ОСОБА_8 та автомобіля ЗАЗ 1105 (д.н. НОМЕР_1), на якому до лікарні приїхав співробітник ІТТ Василівського РВ ОСОБА_6

Службовим розслідуванням встановлено, що вказана надзвичайна подія сталася внаслідок грубого порушення вимог наказу МВС України № 60дск-2005 та особистої недисциплінованості з боку ОСОБА_8 та ОСОБА_6, а також встановлено, що причинами і умовами, які сприяли скоєнню вказаної події, стали відсутність належного контролю за службовою діяльністю підлеглих і суттєві недоліки в організації несення служби з охорони спецконтингенту з боку позивача.

Постановою слідчого по особливо важливим справам прокуратури Запорізької області від 17.11.2011р. в порушенні кримінальної справи по факту халатності позивача відмовлено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України у зв'язку з відсутністю в їх діянні складу злочину.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як старший оперативний начальник по території обслуговування Дніпрорудненського МВМ, не виконав покладені на нього обов'язки, передбачені Інструкцією з організації діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань (затв. наказом МВС України №181 від 28.04.2009р.) щодо здійснення контролю за несенням служби нарядом по охороні заарештованої особи.

Також суд першої інстанції виходив з того, що не ознайомлення позивача з функціональними обов'язками не може бути підставою для невиконання ним вимог зазначеної Інструкції, актів МВС та законів.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов частково апеляційний суд виходив з того, що в діях позивача не вбачається причинного в'язку з наслідками у вигляді втечі з-під варти заарештованого ОСОБА_5, службовим розслідуванням не встановлено яким чином повинен був здійснюватись постійний зв'язок між позивачем та нарядом.

З такими висновками апеляційного суду колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки апеляційного суду не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи фактів порушення позивачем вимог Інструкції з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в органах внутрішніх справ України (затв. наказом МВС України №60 ДСК від 20.01.2005р. встановлено не було, доказів причетності позивача під час виконання обов'язків інспектора чергової частини будь-яким чином до втечі заарештованого, який перебував у лікарні, не надано, а тому апеляційний суд обґрунтовано прийняв рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення апеляційний суд не допустив порушень норм матеріального і процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Запорізькій області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2012р. у даній справі - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та строки, передбачені главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: В.М. Кочан

С.С. Пасічник