Справа № 2а-820/6937/13-а
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" травня 2016 р. м. Київ К/800/14590/15

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,
секретаря судового засідання Зубенка Д. В.,

за участю:представника відповідача - Гармаша Я. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна Механізована Колона № 1" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання дій незаконними та скасування постанов,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона № 1" звернулось з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області про визнання дій незаконними та скасування постанов від 30 травня 2013 року № 791-П та № 791/1.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про скасування постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області від 30 травня 2013 року № 791-П; в цій частині прийнято нове рішення про задоволення позову; в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 грудня 2014 року постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року скасовано в частині задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона № 1" про скасування постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області від 30 травня 2013 року № 791-П, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року залишено без змін.

Розглядаючи справу повторно, постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2015 року скасовано постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2013 року в частині відмови в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона № 1" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування постанови Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області від 30 травня 2013 року № 791-П. Прийнято в цій частині нову постанову, якою позов задоволено: скасовано постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області від 30 травня 2013 року № 791-П про накладення на товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона № 1" штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності у розмірі 51 615 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушенням цим судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заперечень не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що 23 травня 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області проведено планову перевірку дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, за результатами якої складено акт № 791-А про встановлені порушення.

23 травня 2013 року відповідачем складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, у якому зазначено, що відповідальність за встановлені правопорушення передбачена п. 8 ч. 3 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", а розгляд справи про правопорушення відбудеться об 11 год. 15 хв. 30 травня 2013 року.

Одночасно, 23 травня 2013 року, відповідачем винесено припис № 791-П про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, згідно якого позивачу необхідно усунути встановлені порушення в строк до 01 серпня 2013 року.

30 травня 2013 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області винесено спірні постанови про накладення штрафу у сфері містобудівної діяльності.

Постановою № 791/1-П позивача визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 3 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", накладено штраф у сумі 20 646 грн

Відповідно до постанови № 791-П позивача визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого п. 8 ч. 3 ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", та накладено штраф у сумі 51 615 грн. 00 коп., з посиланням на виконання будівельних робіт з порушенням будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджених проектних рішень, а саме:

не виконані роботи з влаштування щебеневої основи з'їздів, що є порушенням проектних рішень (лист 5 РП 11-21-15-1-АС),

зварні шви мають напливи, звуження, розриви, що є порушенням п. 2.8.21 ДБН В.2.6-163-2010 "Конструкції будівель і споруд. Сталеві конструкції. Норми проектування, виготовлення і монтажу".

Не погоджуючись з рішеннями відповідача, позивач заявив позов до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, щодо відсутності підстав для задоволення.

При новому розгляді справи суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині оскаржуваної постанови відповідача, виходив з того, що Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області на момент винесення постанови № 791-П від 30 травня 2013 року в силу закону не мала повноважень на розгляд справи та накладення штрафів за порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Такими повноваженнями був наділений лише центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, а саме: Державна архітектурно-будівельна інспекція України.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає висновок суду апеляційної інстанції необгрунтованим.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю. Накладати штраф від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, мають право його керівник та уповноважені ним посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

За змістом статей 6, 7 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон № 3038-VI) управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом: планування територій на державному, регіональному та місцевому рівнях; моніторингу стану розроблення та реалізації містобудівної документації на всіх рівнях; визначення державних інтересів для їх врахування під час розроблення містобудівної документації; проведення ліцензування і професійної атестації; розроблення і затвердження будівельних норм, державних стандартів і правил, запровадження одночасної дії міжнародних кодів та стандартів; контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Згідно із ч. 2 ст. 41 Закону № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 "Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю" державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами (далі - інспекції).

Держархбудінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі або міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька регіонів) територіальні органи (п. 6 Указу Президента України від 08 квітня 2011 року № 439/2011 "Про Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України").

За приписами п. 2 Прикінцевих положень названого Закону закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Системний аналіз ч.ч. 3 і 4 ст. 41 Закону № 3038-VI та ч. 2 ст. 3 Закону України від 14 жовтня 1994 року № 208/94-ВР «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» дає підстави вважати, що до повноважень органу державного архітектурно-будівельного контролю віднесено також розгляд справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та застосування санкцій за ці правопорушення, у тому числі накладення штрафу.

Окрім того, у подальшому положення ст. 3 Закону № 208/94-ВР та ст. 41 Закону № 3038-VI змінені.

Отже, висновок суду апеляційної інстанції про відсутність у Інспекції повноважень на розгляд справи та накладення штрафів за порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки під час вирішення справи по суті апеляційний судом допущені порушення норм матеріального права, то скаргу відповідача слід задовольнити.

Згідно із статтею 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.

Такі висновки кореспондуються з приписами ст. ст. 206, 207 КАС України, які судам необхідно дотримуватися під час ухвалення рішень.

Відповідно до цих статей КАС України ухвала/постанова складається із вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частин рішення, в яких має бути відображено щодо кожної заявленої вимоги позивача.

Згідно із ч. 3 ст. 206 КАС України у разі скасування або зміни судового рішення суду першої інстанції в ухвалі зазначається, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість цього рішення.

Це означає, що судове рішення має міститись пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або недоведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду.

За таких обставин під час нового розгляду справи суду необхідно надати оцінку порушенням, встановленим в оскаржуваній постанові № 791-П від 30 травня 2013 року.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: