Справа № 461/2297/15-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2016 р. м.Київ К/800/54752/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду міста Львова від 01 квітня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання незаконним та скасування розпорядження, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулась з адміністративним позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просила визнати незаконним та скасувати розпорядження від 29 грудня 2014 року № 527.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала про незаконність оскаржуваного розпорядження щодо зобов'язання демонтувати самовільну встановлено огорожу з посиланням на те, що навколо ділянки по АДРЕСА_1 та водойми з прив'язкою до АДРЕСА_2 нею будь-якої огорожі не встановлювалось.

Постановою Галицького районного суду міста Львова від 01 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2015 року, адміністративний позов задоволено повністю; розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 29 грудня 2014 року №527 визнано незаконним та скасовано.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі відповідач зазначає про правомірність прийняття оскаржуваного розпорядження, порушення позивачем та третіми особами Правил благоустрою м.Львова, самовільне захоплення ними земельної ділянки парку шляхом встановлення огорожі, не відповідність заявленого позову встановленим законом способам захисту прав, передбачених ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Оскаржуваним у даній справі розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 29 грудня 2014 року №527 «Про демонтаж самовільно влаштованої огорожі навколо ділянки на АДРЕСА_1 (а-б-в-г-д-і-н) та водойми з прив'язкою до АДРЕСА_2» за результатами розгляду листів управління екології та благоустрою департаменту містобудування Львівської міської ради від 03 жовтня 2014 року №31-2013 та від 06 листопада 2014 року №31-1167, керуючись Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, враховуючи відсутність погодженої документації, затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району (протокол №45 від 23 грудня 2014 року §1), зобов'язано гр.ОСОБА_2, гр.ОСОБА_3, гр.ОСОБА_4, гр.ОСОБА_6, гр.ОСОБА_5, яким ухвалою Львівської міської ради від 20 лютого 2003 року №268 затверджено проекти для житлового будівництва, демонтувати самовільно влаштовану огорожу навколо ділянки на АДРЕСА_1 (а-б-в-г-д-і-н) та водойми з прив'язкою до АДРЕСА_2 з терміном виконання до 30 січня 2015 року.

Із матеріалів справи вбачається та судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 21 березня 2003 року №192 «Про проектування індивідуальних житлових будинків на АДРЕСА_3» дозволено гр.гр.ОСОБА_3, ОСОБА_5., ОСОБА_4, ОСОБА_2 і ОСОБА_6 проектування індивідуальних житлових будинків на АДРЕСА_3.

У акті державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об'єкта від 14 лютого 2006 року зазначено, що на об'єкті виконаного згідно з державними будівельними нормами всі роботи, передбачені проектною документацією без жодних зауважень. До робіт, передбачених проектною документацією також належать роботи з благоустрою, тобто без належного виконання забудовником ЗАТ «Електронбуд» цих робіт об'єкт не міг бути прийнятий в експлуатацію.

Колегія суддів вважає висновки судів попередніх інстанції по суті спору передчасними, а рішення судів такими, що не відповідають вимогам ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності та обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до положень ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суди попередніх інстанцій, скасовуючи оскаржуване розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 29 грудня 2014 року №527, фактично не встановили підстав та обставин його винесення відповідачем, не дослідили та не надали будь-якої оцінки листам управління екології та благоустрою департаменту містобудування Львівської міської ради від 03 жовтня 2014 року №31-2013 та від 06 листопада 2014 року №31-1167, висновку міжвідомчої комісії Галицького району (протокол №45 від 23 грудня 2014 року §1), на підставі яких прийнято вказане розпорядження, не надано оцінки наявним у справі документам щодо виявлення фактів самовільного зайняття земельних ділянок парку «Снопківський» суміжними та сторонніми землекористувачами та влаштування ними огорожі навколо земельної ділянки по АДРЕСА_1 (а, б, в, г, і, н) та водного об'єкта по АДРЕСА_2 (лист департамент містобудування від 05 квітня 2013 року, попередження та т.і.), не перевірено чи дійсно співвласниками земельної ділянки на АДРЕСА_1 (а-б-в-г-д-і-н) вчинено самовільне займання земельних ділянок парку, в яких розмірах та чи дійсно були влаштовані огорожі навколо вказаної ділянки та водойми з прив'язкою до АДРЕСА_2, не досліджено відповідність встановленої (наявної) огорожі підпірній стінці, передбаченої проектною документацією по благоустрою, на яку посилалася позивач.

Не вирішено судами питання щодо залучення до участі у справі і інших осіб, які зазначені у оскаржуваному розпорядженні, зокрема гр.ОСОБА_6, а також ЛКП «Снопківське», на обслуговуванні якого, відповідно до матеріалів справи, знаходяться земельні ділянки території парку-памятки садово-паркового мистецтва «Снопківський», тоді як оскаржуване розпорядження та прийняті у справі рішення стосується їх прав та інтересів.

Відповідно до положень ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч.2 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки судами порушені вимоги щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення рішення, яке не відповідає вимогам щодо законності та обґрунтованості і таке неправильне вирішення справи не може бути усунено судом касаційної інстанції, рішення судів попередніх інстанцій підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Під час нового розгляду суду першої інстанції слід врахувати вищенаведене та прийняти обґрунтоване та законне рішення за результатами повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду міста Львова від 01 квітня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2015 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді