Справа № 706/55/14-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року м. Київ К/800/36370/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Рітейл Девелопментс Груп» на постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 13.03.2014р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2014р. у справі № 706/55/14-а за позовом ТОВ "Агропромислова компанія "Еліт-Продукт" до Христинівської міської ради Черкаської області, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Рітейл Девелопментс Груп» про скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з позовом про:

- визнання незаконними та скасування рішення Христинівської міської ради № 12-2/15-VI від 28.11.2011 «Про відміну рішення міської ради від 6.12.2007 року № 19-2/42-V «Про надання дозволу на розробку проекту відводу земельної ділянки»

- та № 12-2/17-VI від 28.11.2011 року «Про відміну рішення міської ради № 51-2/50-V від 23.09.2010 року «Про внесення змін до рішення :міської ради від 06.12.2007 року № 19-2/42-V «Про надання дозволу на розробку проекту відводу земельної ділянки»

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спірні рішення відповідача суперечать положенням частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а тому є незаконними та підлягають скасуванню.

Постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 13.03.2014р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2014р., позов задоволено повністю.

На постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 13.03.2014р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2014р. надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Рітейл Девелопментс Груп», в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про їх скасування та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 06 грудня 2007 року Христинівська міська рада Черкаської області п'ятого скликання прийняла рішення № 19-2/42-V, яким ТОВ «Агропромислова компанія «Еліт Продукт» надала дозвіл на розробку проекту відводу земельної ділянки для організації споживчого ринку площею 0,08 га по вулиці Щорса, 41 в місті Христинівка.

23 вересня 2010 року міська рада прийняла рішення №51-2/50-V, яким пункт перший рішення № 19-2/42-V виклала в редакції, згідно з якою позивачеві надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,1437 га по вулиці Щорса, 41 в місті Христинівка для організації споживчого ринку.

На виконання зазначеного рішення позивач у 2010 році замовив у приватному підприємстві «Земекспертцентр» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для організації споживчого ринку) за рахунок земель житлової та громадської забудови в місті Христинівка по вулиці Щорса, 41, виконання якого завершено 11 липня 2011 року шляхом присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру :01:001:0407.

Також на виконання рішення міської ради позивач замовив робочий проект будівлі споживчого ринку, який виготовлено Христинівською проектно-виробничою групою комунального підприємства «Облархбюро» та погоджено начальником відділу архітектури та містобудування Христинівської РДА Рябоконем І.В. у 2008 році.

У листопаді 2013 року позивачу стало відомо, що Христинівською міською радою за договором купівлі-продажу, поза конкурентними засадами відчужено земельну ділянку площею 0,2659 га. що має кадастровий номер :01:001:0437 і розташовується по вулиці Щорса,39 в м. Христинівка Христинівського району Черкаської області. До складу зазначеної відчуженої ділянки входить також земельна ділянка по вул. Щорса, 41, право на оренду якої під час конкурсу здобуло товариство «Агропромислова компанія «Еліт Продукт».

Виявлене стало підставою для звернення позивача зі скаргою до прокуратури Христинівського району Черкаської області. У ході розгляду звернення позивача прокуратурою Христинівського району встановлені порушення вимог законодавства при відчуженні Христинівською міською радою земельних ділянок по вулиці Щорса, 39 та Щорса, 41, а тому відомості за вказаним фактом внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань. Окрім того, прокуратурою, за результатами розгляду скарги, вирішується питання про звернення до суду з позовом про визнання недійним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2659 га по вул. Щорса в м. Христинівка.

Під час ознайомлення з матералами перевірки за зверненням позивача, останній з'ясував, що Христинівською міською радою Черкаської області рішення міської ради № 19-2/42-V від 06.12.2007 року «Про надання дозволу на розробку проекту відводу земельної ділянки» та № 51-2/50-V від 23.09.2010 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2007 року № 19-2/42-У«Про надання дозволу на розробку проекту відводу земельної ділянки» відмінені рішеннями № 12-2/15 -VI від 28.11.2011 року та № 12-2/17-VI від 28.11.2011 року відповідно.

Не погоджуючись з зазначеними рішеннями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи справу по суті суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскаржувані рішення прийняті безпідставно, поза межами повноважень та з порушенням способів передбачених Конституцією та законами України. Зокрема, сільським радам, повноваження яких закріплені у Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні», не надано права скасовувати власні рішення, а тим більше ті, внаслідок яких виникли цивільні права та обов'язки. Відповідач не мав права скасовувати свої попередньо прийняті рішення як незаконні, оскільки питання законності або незаконності рішення повинні вирішуватися виключно в судовому порядку за заявою особи, яка вважає таке рішення незаконним.

Судова колегія погоджується з даними висновками судів попередніх інстанцій та зазначає, що Рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009р. №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) встановлено, що за органами місцевого самоврядування законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на певній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення і скасування. Зі змісту ч.2 ст.144 Конституції України та ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування з мотивів невідповідності законам України визнаються незаконними у судовому порядку. Однак, Конституційним Судом вказано, що це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою змінити або скасувати прийнятий ним правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності законам України). Органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, змінювати їх у випадках, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних інтересів і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Судом першої інстанції було встановлено, що на підставі рішень міської ради № 19-2/42-V від 06.12.2007 року «Про надання дозволу на розробку проекту відводу земельної ділянки» та № 51-2/50-V від 23.09.2010 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 06.12.2007 року № 19-2/42-V «Пpo надання дозволу на розробку проекту відводу земельної ділянки» виникли правовідносини, що пов'язані з реалізацією певних суб'єктних прав та охоронюваних законом інтересів між позивачем та відповідачем.

У липні 2008 року позивач уклав договір № 185 на проведення кадастрової зйомки земельної ділянки по вулиці Щорса, 41 в м. Христинівка та договір № 465 про виконання проектно-вишукувальних робіт з проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м. Христинівка по вулиці Щорса, 41, а у липні 2011 року - договір про виготовлення довідки про відсутність обмежень за цією ж адресою.

Часткове виконання робіт з виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1389 га TOB «Агропромислова компанія «Еліт Продукт» для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для організації споживчого ринку) за рахунок земель громадської забудови в м. Христинівка по вул. Щорса, 41 Христинівського району Черкаської області завершено у липні 2011 року шляхом присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру :01:001:0437. Строк для розробки та затвердження проекту відведення для позивача рішеннями міської ради не визначено.

Згідно ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених ЗК України або за результатами аукціону.

Статті 122, 123 Земельного кодексу України визначають повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування та порядок надання земельних ділянок.

Відповідно п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міські ради правомочні вирішувати відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Пунктом «б» ст. 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначене право органів місцевого самоврядування привести у відповідність із законодавством прийняті ними рішення з питань регулювання земельних відносин, використання та охорони земель, тобто змінити власні акти.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» питання щодо скасування актів органів виконавчої влади, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням ради, прийнятим у межах її повноважень, вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Згідно з частиною десятою статті 59 зазначеного Закону акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Системний аналіз наведених положень законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого врядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну чи скасування.

У той же час у статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення у статті 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Аналогічна правова позиція була висловлена також Верховним Судом України у постанові від 4 червня 2013 року (справа № 21-64а13).

Крім того, у пункті 5 Рішення N 7-рп/2009 Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Отже, відповідач, скасовуючи власні ж рішення фактично припинив право позивачів на згадану земельну ділянку, чим порушив встановлений ст.143 Земельного кодексу України судовий порядок припинення прав на землю,тобто діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене суди дійшли вірного висновку щодо задоволення позовних вимог.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що при вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій вірно застосовані норми матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. За таких обставин підстав для задоволення касаційної скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рітейл Девелопментс Груп» відхилити.

Постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 13.03.2014р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: