Справа № 803/562/15-а
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року м. Львів № 876/5888/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Костіва М.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Коцур В.К.

представника апелянта: Федорчук І.Ю.

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30.04.2015 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

25.03.2015 р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16 березня 2015 року №, від 16 березня 2015 року №.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 30.04.2015 р. позов задоволено.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області подав апеляційну скаргу, покликаючись на те, що постанова суду першої інстанції прийнята з неповним з'ясуванням судом обставин справи що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуально права.

Апелянт просить суд, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30.04.2015 р. скасувати та прийняти нову, якою в позові відмовити.

В судовому засіданні представник апелянта Федорчук І.Ю. підтримала апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

З акту перевірки від 02.03.2015 р. № 664/17-01/НОМЕР_1 видно що в період з 04 лютого 2015 року по 23 лютого 2015 року податковим органом проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства. ( т.1 а.с. 12.-25 )

Податковий орган встановив порушення позивачем п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 198.1., 198.2, 198.5 ст. 198, п. 200.2 ст. 200, п. 201.4, 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України у зв'язку з заниженням валових витрат на додану вартість на загальну суму 133.807 грн.

Крім того, контролюючим органом встановлено порушення позивачем пунктів 177.1, 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, в результаті заниження валового доходу та завищення валових витрат в декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік у зв»язку з чим донараховано податок з доходів фізичних осіб в розмірі 113 735,05 грн. (т.1 а.с.25).

Висновки податкового органу мотивовані тим, що в ході проведення перевірки здійснено співставлення роздрібних цін, за якими ФОП ОСОБА_3 реалізовував товари (фрукти, овочі), з реальними середніми цінами, які склалися на ринку Волинської області у 2014 році згідно даних Головного управління статистики у Волинській області.

Згідно проведеного аналізу співставлення цін податковий орган встановив, що роздрібні ціни по реалізації продукції кінцевому споживачу (із застосування реєстратора розрахункових операцій) суттєво відрізняють від роздрібних цін, які фактично склалися на ринку Волинської області (в середньому на 32,8 %). В ході перевірки документи, які б підтверджували зміни ціни (зменшення) товару в результаті псування підприємцем не надавались. З цих мотивів Луцька ОДПІ дійшла висновку про заниження позивачем валового доходу за 2014 рік на суму 405 312,99 грн (т.1 а.с.15 зворот 17).

Також, під час перевірки встановлено завищення податкового кредиту, який був сформований на підставі господарських операцій позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «Роялфрут Україна». В основу цього висновку покладено твердження податкового органу, що в наданих до перевірки товарно-транспортних накладних по перевезенню ТМЦ зі складу ТзОв «Роялфрут Україна» до покупця ФОП ОСОБА_3 не відповідають вимогам Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, які затверджені Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363.

З даних ТзОв «Роялфрут Україна», поданої звітності до органів ДФС встановлено відсутність транспортних засобів, земельних ділянок, офісних приміщень, складських приміщень, які могли б використовуватись при здійснення господарської діяльності, результатом якої є отримання прибутку. Необоротні активи (основні засоби, інші необоротні активи) на балансі підприємств відсутні. Податковий орган дійшов висновку про безтоварність (нереальність) господарських операцій ФОП ОСОБА_3 та ТзОВ «Роялфрут Україна» (т.1 а.с.20 зворот 21).

За результатами перевірки податковий орган прийняв податкові повідомлення-рішення від 16 березня 2015 року №, яким донараховано податок на додану вартість у розмірі 133 807,00 грн. за основним платежем та 66 903,50 грн. за штрафними санкціями; від 16 березня 2015 року №, яким донараховано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 113 735,05 грн. за основним платежем та 28 433,76 грн. штрафних санкцій.

15 квітня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Роялфрут Україна» (постачальник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (покупець) укладений договір поставки №01-15/04/14 відповідно до умов якого, постачальник зобов'язувався постачати покупцеві, а покупець приймати та сплачувати продовольчі товари, згідно із замовленням покупця, що оформлені за узгодженою формою (п.1.1). Конкретні умови поставки визначаються сторонами у заявці, що є невід'ємною частиною договору. При цьому, можливість вибору умов поставки обмежується самовивозом товару покупцем зі складу постачальника власними силами і за власний рахунок покупця (п.2.3) (т.1 а.с.27-29).

До вказаного договору укладена додаткова угода №1 від 16 квітня 2014 року, відповідно до якої, пункт 2.3 договору був доповнений можливістю доставки товару за рахунок постачальника, при цьому місцем призначення доставки товару є склад покупця, зазначений у замовлені (т.2 а.с.195).

На виконання умов договору між сторонами були складені та підписані видаткові накладні від 06 травня 2014 року №65/5, від 06 травня 2014 року №65/6, від 07 травня 2014 року №75/12, від 20 травня 2014 року №205/10, від 23 травня 2014 року №235/26, від 29 травня 2014 року №295/7, від 30 травня 2014 року №305/14 на постачання товару «банани свіжі, зелені», податкові накладні від 06 травня 2014 року №24, від 06 травня 2014 року №25, від 07 травня 2014 року №49, від 20 травня 2014 року №191, від 23 травня 2014 року №236, від 29 травня 2014 року №267, від 30 травня 2014 року №287, товарно-транспортні накладні від 06 травня 2014 року №65/5, від 07 травня 2014 року №75/12, від 20 травня 2014 року №205/10, від 23 травня 2014 року №235/26, від 29 травня 2014 року №295/7, від 30 травня 2014 року №305/14 (т.1 а.с.38-43). (т.1 а.с.30-33). (т.1 а.с.34-37).

Оплата між сторонами здійснена у повному обсязі, що підтверджується наданою підприємцем банківською випискою (т.1 а.с.44-47).

Під час судового розгляду позивачем надані документи, що підтверджують подальшу реалізацію придбаного у ТзОВ «Роялфрут Україна» товару (бананів), а саме:Товариству з обмеженою відповідальністю «Континіум-Трейд» - видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні (т.1 а.с.59-186); Товариству з обмеженою відповідальністю «Арго-Р» - видаткові накладні, податкові накладні (т.1 а.с.187-238); Товариству з обмеженою відповідальністю «Волиньагрореммаш» - видаткові накладні, податкові накладні (т.1 а.с.239-253); Приватному підприємству «Торговий дім «Салют» - видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні (т.2 а.с.1-50); Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Аванта» - видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні (т.2 а.с.51-69); Товариству з обмеженою відповідальністю «Волиньагропостач» - видаткові накладні, податкові накладні (т.2 а.с.70-73); Комунальному підприємству «Санаторій матері і дитини «Пролісок» - видаткові накладні, податкові накладні (т.2 а.с.74-76); Фізичним особам-підприємцям ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та кінцевим (роздрібним) покупцям видаткові накладні, податкові накладні, примірники довіреностей на отримання ТМЦ (типова форма №М-2) (т.2 а.с.77-112).

Наявність у ФОП ОСОБА_3 вантажних транспортних засобів підтверджується відповідними свідоцтвами про реєстрацію (т.2 а.с.113-115).

Крім того, в трудових відносинах з підприємцем перебувають водії ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_8 (т.2 а.с.116-124).

Також у позивача наявні основні засоби для зберігання придбаного товару, що підтверджується витягами про реєстру права власності на нерухоме майно та нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу (т.2 а.с.146-149).

Слід зазначити, що відомості про наявність основних засобів та транспортних засобів були відомі податковому органу та відображені в акті перевірки (т.1 а.с.13).

Додатково, наявність основних засобів складських приміщень у контрагента позивача ТзОВ «Роялфрут Україна» підтверджується договором суборенди №03 від 01 квітня 2014 року (т.2 а.с.181-183). Імпорт придбаного товару на митну територію України підтверджується ВМД від 06 травня 2014 року №125130003/2014/502577 (т.2 а.с.190-191).

пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Зокрема, види господарської діяльності позивача згідно КВЕД, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідають змісту та суті господарських операцій, які були проведені з ТзОВ «Роялфрут Україна» - закупівля фруктів для їх подальшої реалізації (т.1.а.с.13).

Під час судового розгляду були надані первинні документи, які підтверджують приймання-передачу придбаного товару, а саме видаткові накладні, податкові накладна та товарно-транспортні накладні.

Наявність у підприємця основних засобів для зберігання та перевезення придбаного товару підтверджено письмовими доказами, а також відображено в акті перевірки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції що подані фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 первинні документи, свідчать про те що вказані господарські операції мають реальний характер оскільки, позивачем належними та допустимими доказами доведений факт наявності податкової правосуб'єктності у позивача та його контрагента, господарської мети при придбанні товару, а під час судового розгляду був підтверджений подальший рух активів у процесі здійснення господарської операції.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта про те, що у контрагента ТзОВ «Рояфрут Україна» відсутні достатні трудові ресурси та необоротні активи оскільки, податковий орган не проводив відповідну податкову перевірку вказаного товариства та його висновки будуються виключно на довідковій інформації ДПІ у Печерському районі м. Києва від 20.03.2015 р. ( т. 2 а.с. 162-163 ).

Разом з тим, можливі порушення контрагентом ФОП ОСОБА_3 податкової дисципліни не може бути підставою для позбавлення підприємця права на податковий кредит.

Щодо висновків податкового органу про заниження позивачем валового доходу шляхом реалізації придбаного товару за заниженими цінами.

В ході проведення податкової перевірки податковий орган співставив роздрібні цін, за якими ФОП ОСОБА ОСОБА_3 реалізовував товари (фрукти, овочі), з реальними середніми цінами, які склалися на ринку Волинської області у 2014 році згідно даних Головного управління статистики у Волинській області.

Згідно проведеного аналізу співставлення цін податковий орган встановив, що роздрібні ціни по реалізації продукції кінцевому споживачу (із застосування реєстратора розрахункових операцій) суттєво відрізняють від роздрібних цін, які фактично склалися на ринку Волинської області (в середньому на 32,8 %. Саме з цих мотивів Луцька ОДПІ дійшла висновку про заниження позивачем валового доходу за 2014 рік на суму 405 312,99 грн. (т.1 а.с.15 зворот 17).

Проаналізувавши зміст вищезазначених доводів податкового органу слід дійти висновку, що ним використаний непрямий метод визначення прибутку за принципом «витягнутої руки», застосування якого врегульовано у статті 39 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 39.3.1 пункту 39.3 статті 39 Податкового кодексу України, встановлення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" здійснюється за одним із таких методів: 39.3.1.1. порівняльної неконтрольованої ціни; 39.3.1.2. ціни перепродажу; 39.3.1.3. "витрати плюс"; 39.3.1.4. чистого прибутку; 39.3.1.5. розподілення прибутку.

У даному випадку, податковим органом фактично застосований метод порівняльної неконтрольованої ціни.

Відповідно до підпункту 39.3.3 пункту 39.3 статті 39 Податкового кодексу України, метод порівняльної неконтрольованої ціни базується на порівнянні ціни, застосованої під час контрольованої операції, з ціною (діапазоном цін) у співставній (співставних) неконтрольованій (неконтрольованих) операції (операціях).

Тобто, визначальним для визначення контролюючим органом прибутку при використанні принципу «витягнутої руки» та методу порівняльної неконтрольованої ціни є здійснення платником податків господарських операцій, які підпадають під визначення «контрольовані операції».

В свою чергу, за змістом підпункту 39.2.1.1 пункту 39.2.1 статті 39 Податкового кодексу України до контрольованих операцій відносяться лише:

а) господарські операції, які впливають на об'єкт оподаткування сторін (сторони) таких операцій, що здійснюються платниками податків з пов'язаними особами - нерезидентами;

б) господарські операції з продажу товарів через комісіонерів - нерезидентів.

З наведеного можливо зробити висновок, що метод порівняльної неконтрольованої ціни при визначенні прибутку платника податків за принципом «витягнутої руки» можливий лише при здійснення господарських операцій з пов'язаними особами нерезидентами, або через комісіонерів нерезидентів.

Однак в даному випадку, господарські операції з реалізації фруктів ОСОБА_3 проводив виключно з резидентами.

Крім того, податковим органом жодними допустимим доказами не доведений той факт, що контрагенти позивача пов'язані з ним, тобто підпадають під визначення наведене у підпункті 14.1.159 пункті 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Отже, Луцька ОДПІ не мала права застосовувати непрямий метод визначення прибутку позивача, зокрема і з застосуванням звичайних цін.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову оскільки, податковий орган не довів правомірності прийняти оспорюваних податкових повідомлень-рішень.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ст.200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, ст.195, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 30.04.2015 року у справі за № 803/562/15-a - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Н.В. Бруновська

Судді: М.В. Костів

Р.М. Шавель

Ухвала складена в повному обсязі 09.06.2016 року.