Справа № 761/3818/14-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2016-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 761/3818/14-а Головуючий у 1-й інстанції: Гуменюк А.І. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

07 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Гром Л.М. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

за участю позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району м. Києва», про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2016 року позивач - ОСОБА_2, звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району м. Києва», в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача по не розгляду її заяв від 15.08.2013 та від 24.09.2013,

зобов'язати відповідача надати відповідь на подані нею заяви від 15.08.2013 та від 24.09.2013,

визнати протиправними рішення відповідача від 11.08.2011, від 14.11.2012, від 01.08.2013, від 28.08.2013,

відшкодувати майнову шкоду за період з 01.03.2011 по 01.03.2014 та моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2014 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 березня 2014 року скасовано, з направленням справи для продовження розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року, адміністративний позов залишено без розгляду.

Позивач звернулася до суду із заявами (клопотаннями) від 26 серпня 2014 року, 26 червня 2015 року та 09 грудня 2015 року про повернення судового збору.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду та ухвалити нову, якою повернути сплачений судовий збір. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було не правильно застосовано норми процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року - скасувати та постановити нову.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Так, приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання позивача, суд першої інстанції виходив з того, що судовий збір, який заявник просить повернути, відповідно до квитанції № 179 від 20 лютого 2014 року в сумі 73 грн. 08 коп., було зараховано до бюджету 20 лютого 2014 року, тобто більше одного року назад, а тому сплачений судовий збір з цих підстав поверненню не підлягає.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитись із таким висновком, виходячи з наступного.

За змістом частини третьої статті 106 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Згідно з частино другою статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції, що діяла на час подання ОСОБА_2 позовної заяви, за подання до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру необхідно сплатити 0,06 розміру мінімальної заробітної плати.

Тобто, при зверненні позивача до адміністративного суду необхідно було надати оригінал документу про сплату судового збору в розмірі 73,08 грн. (1 218,00 * 0,06= 80,39 грн., де 1 218,00 грн. - розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановлений на 1 січня 2014 року).

Як убачається з матеріалів справи, позивачем було надано суду оригінал квитанції №179 від 20 лютого 2014 року про сплату судового збору в розмірі 73,08 грн.

Слід відзначити, що статтею 7 Закону України «Про судовий збір» визначено умови, за наявності яких сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи. Водночас, чинним законодавством України не обмежено будь-якими строками право особи подати таке клопотання.

За таких умов, висновок суду першої інстанції, що сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає, оскільки його зараховано до бюджету більше року тому, є необґрунтованим та таким, що суперечить нормам права.

Таким чином, наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нової ухвали.

Зокрема, клопотання позивача обґрунтовано тим, що судовий збір взагалі не підлягав сплаті на підставі пункту 13 частини третьої статті 2 Закону України «Про судовий збір».

Так, у відповідності до вказаної норми судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Стаття 56 Конституції України визначає право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Водночас пунктом 4 частини четвертої статті 105 КАС України передбачено, що адміністративний позов може містити вимогу про стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

В постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року N 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року N 3674-VI «Про судовий збір» застосовуючи положення пункту 13 частини другої статті 3 Закону про судовий збір адміністративні суди звертають увагу на те, що це законодавче положення поширюється лише на вимогу, яка визначена пунктом 4 частини четвертої статті 105 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зміст цієї норми вказує на те, що вимозі про відшкодування шкоди передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача. За такого правового врегулювання вимога про відшкодування шкоди не є об'єктом, за який справляється судовий збір. Водночас за вимогу, яка їй передує, такий платіж сплачується.

Зважаючи на вищевикладене, те що адміністративний позов ОСОБА_2 містить в собі, крім вимог про відшкодування шкоди, вимоги про визнання протиправними, дії, рішення та зобов'язання вчинити певні дії, за які справляється судовий збір, суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про відсутність підстав для застосування в даному випадку приписів пункту 13 частини третьої статті 2 Закону України «Про судовий збір», а отже і повернення позивачу сплаченого нею судового збору.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції вважає доцільним зазначити, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Натомість, враховуючи, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року адміністративний позов залишено без розгляду у зв'язку із задоволенням клопотання позивача, підстави для повернення судового збору також відсутні.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права. В зв'язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року - скасувати, та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання позивача.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року - скасувати, та постановити нову, якою в задоволенні клопотання про повернення судового збору - відмовити з підстав наведених в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та відповідно до ч. 2 ст. 98 КАС України може бути оскаржена особами, які беруть участь у справі, свідками, експертами, спеціалістами, перекладачами, якщо це стосується їхніх інтересів.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді Л.М. Гром

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 07.06.2016 року.

.

Головуючий суддя Пилипенко О.Є.

Судді: Гром Л.М.

Шелест С.Б.