Справа № 805/2422/15-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Галатіна О.О.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року справа №805/2422/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Казначеєва Е.Г., суддів: Васильєвої І.А., Жаботинської С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 р. у справі № 805/2422/15-а (головуючий І інстанції Галатіна О.О.) за позовом Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Азовелектросталь» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби, в якому просило, визнати протиправною бездіяльність щодо не проведення заліку надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток приватних підприємств в рахунок сплати податку на додану вартість за лютий 2015 року у розмірі 2171175 грн., за березень 2015 року у розмірі 117198 грн., за квітень 2015 року у розмірі 765916 грн.; зобов'язати провести залік надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток приватних підприємств в рахунок сплати ПДВ за лютий 2015 року у сумі 2171175 грн., за березень 2015 року у сумі 117198 грн., за квітень 2015 року у сумі 765916 грн.; зобов'язати здійснити корегування відомостей в картці особового рахунку шляхом виключення з неї відомостей щодо наявності податкового боргу з ПДВ за лютий 2015 року у сумі 2171175 грн., за березень 2015 року у сумі 117198 грн., за квітень 2015 року у сумі 765916 грн. (а.с.5-6).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено. Суд першої інстанції визнав протиправною бездіяльність Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС щодо не проведення заліку надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток приватних підприємств в рахунок сплати податку на додану вартість за лютий 2015 року у розмірі 2171175 грн., за березень 2015 року у розмірі 117198 грн., за квітень 2015 року у розмірі 765916 грн.; зобов'язав Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС провести залік надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток приватних підприємств в рахунок сплати податку на додану вартість за лютий 2015 року у розмірі 2171175 грн., за березень 2015 року у розмірі 117198 грн., за квітень 2015 року у розмірі 765916 грн.; зобов'язав Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС здійснити коригування відомостей в картці особового рахунку ПрАТ «Азовелектросталь» шляхом виключення з неї відомостей щодо наявності податкового боргу в податку на додану вартість за лютий 2015 року у розмірі 2171175 грн., за березень 2015 року у розмірі 117198 грн., за квітень 2015 року у розмірі 765916 грн. (а.с.129-131).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушенням судом норм матеріального та процесуального права (а.с.170-172).

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що залік надміру сплачених сум податків до сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків здійснюється за умови подання таким платником заяви про такий залік, проте, позивачем жодної заяви щодо заліку надміру сплачених сум податків до сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу не надавалось. Направлені позивачем до податкової листи щодо заліку надміру сплачених платежів з податку на прибуток на погашення суми ПДВ не є заявами у розумінні Податкового кодексу України. Крім того, вони вказані листи не містять інформацію про суми надміру сплаченого податку на прибуток, що підлягає заліку. Також апелянтом зазначено, що відповідач жодним чином не обмежив та не відмовив позивачу у його праві на залік надміру сплачених сум податків до сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу, тобто, відповідачем не порушено право та інтереси позивача, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Крім того, зазначено, що на відміну від невідшкодованих сум податку на додану вартість, податкове законодавство не визначає надмірно сплачені кошти з податку на прибуток, як заборгованість бюджету та необхідність їх безпосереднього стягнення саме з Державного бюджету України. Таким чином, на думку апелянта всі дії відповідача відповідають вимогам законодавства.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Від ПрАТ «Азовелектросталь» до суду надійшло клопотання про зупинення провадження по справі до 30.06.2016 року, з причин простою на підприємстві, колегія суддів вважає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки, судом не визнавалась обов'язковою участь позивача у судовому засіданні, а наявні у справі матеріали достатні для розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд в межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів встановила наступне.

ПрАТ «Азовелектросталь» є юридичною особою, платником податку на додану вартість, перебуває на податковому обліку, як платник податків у Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС (а.с.11-16).

Позивачем до податкового органу були подані податкові декларації з податку на прибуток підприємства від 08 листопада 2012 року за три квартали 2012 року (а.с.36-40), від 08 лютого 2013 року за 2012 рік (а.с.41-47), від 26 лютого 2014 року за 2013 рік (а.с.48-57) та від 2 квітня 2014 року за перший квартал 2014 року (а.с.58-63).

В рядку 34 декларації з податку на прибуток за 2012 рік позивач визначив авансовий внесок (1/12 нарахованої до сплати загальної суми податку на прибуток за звітний (податковий) рік), що підлягатиме сплаті щомісяця у березні-грудні 2013 року, січні-лютому 2014 року в сумі 27726996 грн. (а.с.42).

Позивач сплачував авансові внески з податку на прибуток платіжними дорученнями від 17 січня 2013 року № 1 за січень 2013 року в сумі 28715000 грн., від 18 лютого 2013 року № 3 за лютий 2013 року в сумі 28714122 грн., від 20 березня 2013 року № 4 за березень 2013 року в сумі 27726996 грн., від 22 квітня 2013 року № 5 за квітень 2013 року в сумі 27726996 грн., від 18 травня 2013 року № 6 за травень 2013 року в сумі 27726996 грн., від 21 червня 2013 року № 7 за червень 2013 року в сумі 27726996 грн., від 24 липня 2013 року № 9 за липень 2013 року в сумі 27726996 грн., від 20 серпня 2013 року № 10 за серпень 2013 року в сумі 27726996 грн., від 20 вересня 2013 року № 11 за вересень 2013 року в сумі 27726996 грн., від 28 жовтня 2013 року № 12 за жовтень 2013 року в сумі 27726996 грн., від 22 листопада 2013 року № 13 за листопад 2013 року в сумі 27726996 грн., від 25 грудня 2013 року № 14 за грудень 2013 року в сумі 27726996 грн., від 28 січня 2014 року № 1 за січень 2014 року в сумі 27726996 грн. (а.с.64-70)

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України 26 травня 2015 року, у справі № 805/6257/14 за позовом ПрАТ «Азовелектросталь» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби у Донецькій області про стягнення з Державного бюджету України суми надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток у розмірі 221351478 грн. 73 коп., задоволено позовні вимоги. Суд стягнув з Державного бюджету України на користь ПрАТ «Азовелектросталь» суму надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток у розмірі 221351478 грн. 73 коп. (а.с.71-79)

В рядку 23 декларації з податку на прибуток за 2013 рік позивач визначив авансовий внесок, що підлягатиме сплаті щомісячно в сумі 6582554 грн. (а.с.48). Позивач сплачував авансові внески з податку на прибуток, що підтверджується платіжним дорученням від 27 березня 2014 року № 1708 за березень 2014 року в сумі 6582554 грн. (а.с.126).

Відповідно до акту № 577-20 від 17.03.2015 року складеного СДПІ з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС та ПРАТ «Азовелектросталь» за результатами звірення розрахунків платника податків за період з 01.01.2015 року по 12.03.2015 року за податком на прибуток, у позивача існує переплата з податку на прибуток в сумі 34309550 грн. (а.с.7) Наявність переплати з податку на прибутку підтверджується також зворотнім боком облікової картки ПрАТ «Азовелектросталь» з податку на прибуток за 2015 року наданої відповідачем суду апеляційної інстанції.

19 березня 2015 року позивачем до відповідача була подана декларація з податку на додану вартість за лютий 2015 року (а.с.80-83). Відповідно до декларації позивачем були нараховані зобов'язання з податку на додану вартість за звітний податковий період у розмірі 2171175 грн. (а.с.82).

Позивачем до відповідача було подано лист № 301/1-28 від 27.03.2015 року, в якому позивач просив відповідача зробити переказ до Управління Державної Казначейської служби України у м. Маріуполі Донецької області переплату з податку на прибуток (код платежу 11021000) у розмірі 2171175,00 грн. на погашення суми податку на додану вартість яка підлягає сплаті до загального бюджету за підсумками декларацій з ПДВ за лютий 2015 року. Зазначений лист отриманий відповідачем 27 березня 2015 року, що підтверджується вхідним штампом (а.с.8)

17 квітня 2015 року позивачем до відповідача була подана декларація з податку на додану вартість за березень 2015 року (а.с.84-87). Відповідно до декларації позивачем були нараховані зобов'язання з податку на додану вартість за звітний податковий період у розмірі 117198 грн. (а.с.86).

Позивачем до відповідача було подано лист № 301/1-60 від 27.04.2015 року, в якому позивач просив відповідача зробити переказ до Управління Державної Казначейської служби України у м. Маріуполі Донецької області переплати з податку на прибуток (код платежу 11021000) у розмірі 117198,00 грн. на погашення суми податку на додану вартість яка підлягає сплаті до загального бюджету за підсумками декларацій з ПДВ за березень 2015 року. Зазначений лист отриманий відповідачем 27 квітня 2015 року, що підтверджується вхідним штампом (а.с.9)

20 травня 2015 року позивачем до податкового органу була подана декларація з податку на додану вартість за квітень 2015 року (а.с.88-91). Відповідно до декларації позивачем були нараховані зобов'язання з податку на додану вартість за звітний податковий період у розмірі 765916 грн. (а.с.90).

Позивачем до відповідача було подано лист № 301/1-281 від 28.05.2015 року, в якому позивач у відповідності до пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України, просив відповідача зробити залік надміру сплачених платежів з податку на прибуток в рахунок оплати податкових зобов'язань з ПДВ за квітень 2015 року, шляхом зарахування на електронний адміністративний ПДВ рахунок підприємства № 2766 МФО 899998 Казначейства України. Зазначений лист отриманий відповідачем 04 червня 2015 року, що підтверджується вхідним штампом (а.с.10)

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог, оскільки станом на день звернення позивача до податкового органу з листами про проведення заліку коштів, сума переплати позивача з податку на прибуток приватних підприємств перевищувала суму заліку, про проведення якого позивач і звернувся.

Колегія суддів з зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.

Підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачає, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з вимогами пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

У відповідності до підпункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Згідно підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України, платник податку має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України (у редакції на час звернення з заявами), джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість є суми коштів, що обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, та джерела, зазначені в абзаці першому цього пункту.

Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість, кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Згідно з пунктом 43.1 статті 43 Податкового кодексу України, надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Пунктом 43.3 статті 43 Податкового кодексу України передбачено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподаткованим доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Відповідно до пункту 43.4 статті 43 Податкового кодексу України, платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Аналіз наведених норм Податкового кодексу України вказує на те, що сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Тобто, спрямування надміру сплачених сум з одного платежу в погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів здійснюється виключно на підставі заяви платника податку у довільній формі відповідно до Порядку взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого наказ Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України від 30.12.2013 року № 882/1188, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 січня 2014 р. за № 146/24923, який був чинний на час звернення з заявами (далі - Порядок), який був чинний на час подання позивачем відповідних заяв.

Відповідно до пункту 1 Порядку, цей Порядок регламентує взаємовідносини територіальних органів Міністерства доходів і зборів України (далі - органи Міндоходів) з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань з метою належного виконання положень статей 43, 102 Податкового кодексу України, частини другої статті 45 та частини другої статті 78 Бюджетного кодексу України.

Відповідно до пункту 5 Порядку, повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом Міндоходів на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

За підпунктом 2 пункту 6 Порядку, обов'язковим реквізитом заяви є визначення платником податку напрямів перерахування коштів, що повертаються як помилково та/або надміру сплачені, зокрема на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Міндоходів, незалежно від виду бюджету.

Враховуючи викладене, зарахування надміру сплачених грошових зобов'язань платника з податку на прибуток приватних підприємств, що обліковуються на рахунку такого платника, у рахунок сплати податку на додану вартість, може здійснюватися на підставі поданої платником заяви про таке зарахування. При цьому вказана заява складається в довільній формі та повинна містити обов'язкову інформацію щодо напрямів перерахування коштів.

Судами було встановлено, що позивач в листах від 27.03.2015 року, 27.04.2015 року та 28.05.2015 року, направлених СДПІ, просив зарахувати суми переплати з податку на прибуток в рахунок сплати зобов'язань з податку на додану вартість за лютий 2015 року, березень 2015 року та за квітень 2015 року. Колегія суддів зазначає, що вказані листи-заяви відповідають вимогам законодавства. Відсутність зазначення «заява» не може свідчити про їх невідповідність вимогам Податкового кодексу України.

Тобто, позивачем у відповідності до вимог Податкового кодексу України та Порядку було подано до відповідача відповідні заяви щодо зарахування надміру сплачених грошових зобов'язань платника з податку на прибуток приватних підприємств у рахунок сплати податку на додану вартість, із зазначенням обов'язкової інформації щодо напрямку перерахування, що спростовує посилання апелянта на невідповідність вказаних листів вимогам ПК України.

Відповідно, бездіяльність відповідача щодо не проведення платнику податку заліку надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток приватних підприємств в рахунок сплати податку на додану вартість, є безпідставною та протиправною.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні апелянтом фактичних обставин і норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що постанова прийнята судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 р. у справі № 805/2422/15-а залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 р. у справі № 805/2422/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: Е.Г. Казначеєв

Судді: І.А.Васильєва

С.В. Жаботинська