Справа № 155/717/16-а
Суддя: Чонка В. В.
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/155/25/16
Справа №155/717/16-а
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року суддя Горохівського районного суду Волинської області Чонка В.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Берестечківської міської ради Горохівського району Волинської області, ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2016 року ОСОБА_1 в порядку адміністративного судочинства звернувся до суду із позовною заявою до Берестечківської міської ради Горохівського району Волинської області, ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Згідно зі ст.ст.2, 17 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства; компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Субєкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно до прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінський функцій.

При цьому невідємним критерієм розмежування справи, що розглядається за правилами цивільного судочинства, від справи, що розглядається за правилами адміністративного судочинства, є характер спірних правовідносин.

Рішенням Конституційного Суду України від 01 квітня 2010 року №10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст.143 Конституції України, п.п. а, б, в, г ст.12 ЗК України, п.1 ч.1 ст.17 КАС України вирішено: положення п.п. а, б, в, г ст.12 ЗК України в частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього Кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як субєкти владних повноважень; положення п.1 ч.1 ст.17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як субєктом владних повноважень, повязані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Така ж правова позиція висловлена в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2 «Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», яким внесено зміни до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України 16 квітня 2004 року за №7 «Про практику застосування судоми земельного законодавства при розгляді цивільних справ».

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 01 березня 2013 року за №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» в п.7 зазначив, що земельні відносини, субєктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а обєктами землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них субєкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи не вирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року №1559 VІ «Про відчуження земельних ділянок, інших обєктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Як убачається з матеріалів справи, підставою звернення позивача з позовом до суду є зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії, а саме позивач просить зобовязати міську раду замовити та виготовити технічну документацію із землеустрою та технічну документацію на житловий будинок, зареєструвати рішення суду в реєстраційній службі, замовити та виготовити експертно-грошову оцінку на 2/3 частини житлового будинку.

Спір у справі, що розглядається, не є публічно-правовим, не стосується захисту прав, свобод і інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу місцевого самоврядування, оскільки цей орган не здійснював відносно позивача владних управлінських функцій на основі законодавства в сенсі цих функцій, що містяться в КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на вищевикладене вважаю, що, оскільки позов ОСОБА_1 до Берестечківської міської ради Горохівського району Волинської області, ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди підлягає розгляду у судах в порядку цивільного судочинства, тому у відкритті провадження у справі слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ч.1 ст.109 КАС України,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Берестечківської міської ради Горохівського району Волинської області, ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди відмовити.

Розяснити позивачу ОСОБА_1 її право звернутися до Горохівського районного суду Волинської області з аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана апеляційному суду Волинської області через Горохівський районний суд протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Горохівського районного суду В.В. Чонка