Справа № 821/492/16
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2016-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/492/16
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кузьменко Н.А.

при секретарі Рябчич А.М.

за участю:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкового повідомлення рішення № від 24.03.2016 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 6800 грн, -

встановив:

12 квітня 2016 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи підприємця ОСОБА_4 (далі позивач, ФОП ОСОБА_4П.) до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі відповідач, ГУ ДФС у Херсонській області) з позовними вимогами про скасування податкового повідомлення рішення № від 24.03.2016 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 6800 грн.

Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач зазначив, що 16 березня 2016 року посадовими особами відповідача проведена фактична перевірка, результати якої оформлено актом перевірки № 073/21-22-22/НОМЕР_1 від 16 березня 2016 року. Висновком акту перевірки є порушення ФОП ОСОБА_4 вимог ст.15-3 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі Закон № 481/95-ВР), шляхом продажу алкогольних напоїв (пива) на розлив підприємством, яке не має статусу підприємства громадського харчування. Висновки акту перевірки стали підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення № від 24 березня 2016 року, яким до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. Позивач стверджує, що встановлений відповідачем факт реалізації пива, є наслідком помилкового сприйняття назви товару «пиво розливне». З наведеного позивач робить висновок про наявність підстав для постановлення судового рішення про скасування податкового повідомлення рішення № від 24.03.2016 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 6800 грн.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд задовольнити їх.

Відповідач 16 травня 2016 року подав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнає з таких підстав. 16 березня 2016 року працівниками ГУ ДФС у Херсонській області на підставі наказу №86 від 02.03.2016 року та направлень від 14 березня 2016 року №0253 та №0254 проведено фактичну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального та з метою дотримання субєктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) на території Херсонської області. За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 16.03.2016 №073/21-22-22/НОМЕР_1, а в подальшому винесено податкове повідомлення-рішення від 24.03.2016 року № про застосування фінансових санкцій (штрафу) в розмірі 6800,00 грн. Перевірка проводилась в присутності позивача, що засвідчено її підписом в направленнях на проведення перевірки, також їй вручено копію наказу ГУ ДФС у Херсонській області «Про проведення фактичних перевірок» №86 від 02.03.2016 року. З матеріалів справи вбачається, що основним видом діяльності ФОП ОСОБА_4 за КВЕД 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, яка не підпадає під визначення підприємств громадського харчування, а отже позивач не мала право продавати алкогольні напої (пиво) на розлив з кетової установки. Під час проведення перевірки встановлено, що в магазині позивача за адресою: м. Херсон, смт. Антонівка, вул. Мересьєва,1, здійснено продаж на розлив зі стаціонарної кегової установки пива «Жигулівське Запорізьке розливне», що підтверджується чеком реєстратора розрахункових операцій від 09 січня 2016 року, який додано до матеріалів справи. Все це на думку відповідача є підставами для відмови в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав викладених в акті перевірки та письмових запереченнях.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представників сторін, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акта від 16.03.2016 № 073/21-22-22/НОМЕР_1, складеного за наслідками фактичної перевірки позивача. За даним актом перевірки відповідачем встановлено порушення ФОП ОСОБА_4 вимог ст.15-3 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі Закон № 481/95-ВР), шляхом продажу алкогольних напоїв (пива) на розлив підприємством, яке не має статусу підприємства громадського харчування.

Висновки акту перевірки стали підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення № від 24 березня 2016 року, яким до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.

Підставою для прийняття вказаного рішення став висновок податкового органу про те, що ФОП ОСОБА_4 продає пиво на розлив у магазині, тобто у невизначеному для цього місці торгівлі. Висновок про продажу пива на розлив з кетової установки зроблено при дослідженні чека за 09 січня 2016 року на суму 24,20 грн, в якому зазначено пиво Жигулівське Запорізьке розливне 0,5 л.

Окремо відповідач звертає увагу, що видом діяльності позивача є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (КВЕД 47.11), яка не дозволяє продавати алкогольні напої (пиво) на розлив з кетової установки

При вирішенні спору по суті, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Згідно ч. 6 ст. 15-3 вказаного Закону продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Таким чином, продаж алкогольних напоїв на розлив законодавець дозволив виключно суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів за умови такого продажу кінцевому споживачу для споживання на місці, що є кваліфікуючою ознакою.

Як зазначено в акті перевірки, позивач має належним чином оформлені необхідні документи для здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, зокрема ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, про що зазначено в акті перевірки (стор. 2 акту).

Згідно змісту акту перевірки та пояснень представників позивача, ФОП ОСОБА_4 здійснює продаж пива в пляшках, а згідно видаткової накладної №3755 від 09 січня 2016 року було, серед іншого, отримала пиво «Жигулівське Запорізького Розлива» 0,5 л. сертифікат UA1.032.Х002184-14, проте така торгівля відбувається без споживання пива на місці в магазині.

Як досліджено судом, в акті перевірки жодним чином не зазначено, як було встановлено факт продажу алкогольного напою на розлив для споживання на місці, оскільки вказаний акт перевірки лише містить інформацію, що у магазині, який розташовано за адресою: м. Херсон, смт. Антонівка, вул. Мересьєва, 1, та належить ФОП ОСОБА_4, здійснюється реалізація алкогольних напоїв за наявності відповідної ліцензії, в той же час, в магазині покупцям було продано в пляшці пиво " Жигулівське Запорізького Розлива" 0,5 л, що підтверджується фіскальним чеком від 09 січня 2016 року (а.с.19).

Стосовно назви товару в фіскальному чеку суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства фінансів України 21 січня 2016 року N 13 затверджено Положення про форму та зміст розрахункових документів.

Це Положення розроблено відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Цим Положенням визначено форми і зміст розрахункових документів, які повинні видаватися при здійсненні розрахунків суб'єктами господарювання для підтвердження факту продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг, а також комерційними агентами банків та небанківськими фінансовими установами при прийманні готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі - ПТКС), за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів, та розрахунків при здійсненні операцій з купівлі-продажу іноземної валюти. Вимоги цього Положення не поширюються на розрахункові проїзні та перевізні документи на залізничному (крім приміського) й авіаційному транспорті, квитки на міські та приміські автомобільні маршрути, міський електротранспорт, білети державних лотерей, квитанції на послуги поштового зв'язку (п.1 розділу 1 Положення).

У цьому Положенні терміни вживаються в таких значеннях:… назва товару (послуги) - слово, поєднання слів або слова та цифрового коду, які відображають споживчі ознаки товару (послуги) та однозначно ідентифікують товар чи послугу в документообігу СГ (п.2 розділу 1 Положення).

Наведене дає підстави для висновку, що назва товару повинна відрізняти його від інших в документообігу позивача.

Вказане лише підтверджує факт продажу двох пляшок пива за ціною 18,20 грн, продаж якого також зафіксовано численними фіскальними чеками за листопад 2015 року та за грудень 2015 року, проте це не підтверджує факт споживання алкогольних напоїв на місці.

Частиною 12 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до абз. 13 ст. 1 вказаного Закону роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку (абз. 25 ст. 1 Закону).

Матеріалами справи, зокрема, актом перевірки, підтверджується право позивача здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями, оскільки позивач має відповідну ліцензію АЕ №643722 від 07.07.2015р., термін дії якої закінчується 07.07.2016р. (а.с.10)

Таким чином, у розумінні ст. 1 та ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" позивач має всі необхідні документи для здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Відповідно до абз. 9 ч. 2 ст. 17 даного Закону до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн. за порушення вимог статті 15-3 цього Закону.

З системного аналізу статей 15-3 та 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" слідує, що до суб'єкта господарювання, що не має статусу суб'єкта господарювання громадського харчування, підприємства з універсальним асортиментом товарів, можуть застосовуватися фінансові санкції за порушення ст. 15-3 тільки у разі продажу алкогольних напоїв на розлив саме з метою споживання на місці.

Як вбачається з акту перевірки, відповідачем встановлено факт продажу пива, що не заперечується позивачем, проте у даному випадку відсутні одразу дві ознаки, які мають визначальне значення для кваліфікації порушення, закріпленого в статті 15-3 Закону продаж алкогольних напоїв на розлив та споживання таких напоїв на місці, оскільки в ньому не вказано, з яких саме підстав відповідач дійшов висновку, що позивачем продаж алкогольних напоїв здійснювався на розлив та для споживання кінцевим споживачем на місці.

В акті жодним чином не відображено, що продаж алкогольних напоїв на розлив здійснювався за допомогою стаціонарної кеги у приміщенні магазину, в якому наявні будь-які спеціально обладнані місця для споживання алкогольних напоїв одразу після їх придбання (столи, стільці), а також неможливість придбати такі напої "на винос".

Досліджені фотокопії товару та досліджені фіскальні чеки не викликають сумніву в тому, що позивач реалізує пиво "Жигулівське Запорізького Розлива" 0,5 л., натомість позиція відповідача про реалізацію розливного пива зі стаціонарної кегової установки не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Таким чином, в даному випадку має місце лише продаж алкогольних напоїв, який є різновидом роздрібної торгівлі, а не продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Наведене позбавляє спірне податкове повідомлення-рішення ознак обґрунтованості та відповідності нормам спеціального законодавства, що є підставою для його скасування.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Окремо суд звертає увагу, що відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави для висновку про протиправність дій відповідача.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 03 червня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний фізичної особи підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкового повідомлення рішення № від 24.03.2016 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 6800 грн задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 24.03.2016 року, яким до ФОП ОСОБА_4 застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) в розмірі 6800 грн.

Стягнути на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Херсонській області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1378 грн, шляхом безспірного списання коштів органами казначейської служби України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 08 червня 2016 р.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 8.3.5.