Справа № 152/564/16-а
Суддя: Строгий І. Л.
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 152/564/16-а
Постанова

іменем України

08 червня 2016 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - Строгого І.Л.,

за участі:

секретаря - Коновальчука О.О.,

позивача - ОСОБА_1,

представників:

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - Гриньової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

у с т а н о в и в:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із указаним адміністративним позовом.

Зазначив, зокрема, що з 28 січня 2014 року він перебуває на обліку в Шаргородському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області (далі - відповідач) та отримує пенсію за віком.

У цьому році позивачу стало відомо, що призначаючи йому пенсію, відповідач не зарахував частину заробітної плати, виплачуваної позивачу у формі доплат та премій.

2 березня 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою, у якій просив перерахувати розмір його пенсії з врахуванням сум заробітної плати за: січень, серпень та грудень 1987 року в сумі: 0,00953 гривень, 0,02335 гривень та 0,01438 гривень відповідно; за: квітень та грудень 1988 року в сумі: 0,03800 гривень та 0,01214 гривень відповідно; за квітень та листопад 1989 року в сумі: 0,1925 гривень та 0,02276 гривень відповідно; за: січень та грудень 1990 року в сумі: 0,01111 гривень та 0,00891 гривень відповідно; за: січень і грудень 1991 року в сумі: 0,02243 гривень та 0,01459 гривень відповідно.

Проте, згідно з рішенням № НОМЕР_1 від 11 березня 2016 року відповідач відмовив позивачу у перерахунку призначеної пенсії, посилаючись на ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись із відмовою відповідача, позивач з урахуванням заяви про часткове зменшення позовних вимог (а.с. 80) просить визнати протиправними дії відповідача щодо не включення позивачу при обчисленні та перерахунку пенсії, сум заробітної плати за серпень 1987 року в сумі 0,02335 гривень та за листопад 1989 року в сумі 0,02276 гривень, нарахованих і виплачених йому у колгоспі ім. Калініна с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області та зобов'язати відповідачаперерахувати з 1 травня 2016 року та виплатити позивачу пенсію з врахуванням сум заробітної плати за серпень 1987 року в сумі 0,02335 гривень та за листопад 1989 року в сумі 0,02276 гривень, нарахованих і виплачених йому у колгоспі ім. Калініна с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги, з урахуванням заяви про часткове зменшення позовних вимог підтримали, посилаючись на обставини, зазначені у позові.

Відповідач у письмових запереченнях на позовну заяву (а.с. 49-52), а представник відповідача Гриньова Ю.С. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Свою позицію з приводу позовних вимог після їх зменшення, відповідач обґрунтовує тим, що розмежувати заробітну плату за результатами роботи за рік, яка виплачена позивачу у серпні 1987 року в сумі 0,02535 гривень та у листопаді 1989 року в сумі 0,02276 гривень немає законних підстав, оскільки у первинних документах, наданих позивачем відсутні відомості щодо характеру цих нарахувань, а також відсутні протоколи загальних зборів членів колгоспу за зазначені місяці.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача та заперечення відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.

Досягнувши пенсійного віку, позивач 28 січня 2014 року звернувся до відповідача про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію по віку (76 аркуш пенсійної справи позивача № НОМЕР_1).

Розпорядженням № НОМЕР_1 від 6 березня 2014 року відповідач призначив позивачу пенсію за віком (93 аркуш пенсійної справи позивача № НОМЕР_1).

Дізнавшись про те, що при призначенні йому пенсії за віком відповідач не врахував частину заробітної плати, виплаченої позивачу у формі доплат та премій, позивач 2 березня 2016 року звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії та надав відповідні документи (120-130 аркуші пенсійної справи позивача № НОМЕР_1).

Із довідок про заробітну плату для обчислення пенсії від 1 березня 2016 року № 201 та від 1 березня 2016 року № 199, виданих СТОВ «Колос», вбачається, що у серпні 1987 року та у листопаді 1989 року позивачу було виплачено 0,02335 гривень та 0,02276 гривень відповідно. Із цих сум сплачені страхові внески. Підставою для виплати цих сум були протоколи загальних зборів членів колгоспу ім. Калініна с. Хоменки (а.с. 14, 15).

Згідно з протоколами № 1 від 31 січня 1987 року та від 28 січня 1989 року, загальні збори членів колгоспу ім. Калініна с. Хоменки затвердили виробничо-фінансовий план, Положення про оплату праці та правил внутрішнього розпорядку колгоспу на 1987 та 1989 роки. Цими ж протоколами загальні збори вирішили керівникам та спеціалістам колгоспу з місячним посадовим окладом більше 130 карбованців протягом року нараховувати 80% належного окладу, а в кінці року нараховувати відповідно зроблених розрахунків розцінок за продукцію (а.с. 21, 22, 24, 25).

Відповідно до трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2, позивач у період, зокрема 1987-1989 роки, працював на керівній посаді у колгоспі ім. Калініна с. Хоменки, а саме на посаді головного інженера (а.с. 19).

З огляду на установлені обставини, визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із такого.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР, ВЦ РПС № 1115 від 17.09.1986 «Про вдосконалення організації заробітної плати і введення нових тарифних ставок і посадових окладів працівників виробничих галузей народного господарства», яка діяла на час роботи позивача у колгоспі ім. Калініна с. Хоменки, були затверджені на наступні п'ять років (12 п'ятирічку) основні принципи вдосконалення організації оплати праці, затверджені умови оплати праці робітників, працівників сільського госдарства. Пунктом 3 вказаної постанови передбачено підвищення тарифних ставок і посадових окладів працівників виробничих галузей народного господарства і межах фонду заробітної плати, утвореної по затверджених стабільних нормативах і показниках за вироблену продукцію або виконаний об'єм робіт, тобто установлено заробітну плату за кінцевим результатом роботи або за виконаний об'єм робіт.

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхову внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу). У заробіток для обчислення пенсії членам колгоспів включається оплата в усіх її видах за роботу в громадському господарстві колгоспу. Членам колгоспів, інших кооперативів, працівникам радгоспів та інших підприємств та організацій, які одержують поряд з грошовою оплатою натуральну, на вартість якої нараховуються страхові внески, ця натуральна оплата при визначенні середньомісячного заробітку враховується за державними роздрібними цінами того періоду, коли провадилася оплата праці.

Статтею 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.

Згідно з пунктом 2 абзацу другого ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - в межах сум, який відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для осіб, які в період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищує 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію зазначеної норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про реалізацію абзацу другого пункту 2 статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» 20.04.2005 № 306, якою затверджено «Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що в період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць».

Дія цього Порядку поширюється на таких осіб, що до 1 липня 1998 року отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, зокрема тих, що працювали в сільському господарстві, були зайняті на сезонних роботах, працювали у старательських артілях, виконували роботи (надавали послуги) за цивільно-правовими договорами та сплачували внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 2 Порядку встановлено, що до суми заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії згідно з цим Порядком зараховуються суми виплат (доходу), з яких сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктами 3 та 4 Порядку встановлено, що для обчислення пенсії із врахуванням заробітної плати (доходу), що виплачена за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, особа звертається із заявою до відповідного управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі в місті. Документом, який підтверджує виплату особі заробітної плати (доходу) за результатами роботи є довідка підприємства, установи, організації про заробітну плату (дохід), оформлена згідно з додатком до Порядку, із зазначенням підстави для виплати заробітної плати (доходу) за результати виконаної роботи.

Згідно з пунктом 5 Порядку у разі, коли у пенсійній справі особи зберігається довідка про заробітну плату (дохід) чи інші документи, що підтверджують факт отримання заробітної плати (доходу) за результатами роботи, така довідка чи документи можуть використовуватися для перерахунку пенсії за рішенням управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі в місті.

Додатком до Порядку є форма довідки підприємства, установи, організації про заробітну плату (дохід) для обчислення пенсії, яка містить відомості про документи, на підставі яких її видано та вона повинна бути підписана керівником та головним бухгалтером.

Пункт 6 Порядку передбачає, що підставою для виплати заробітної плати (доходу) за результатами виконаної роботи, що зазначаються у довідці, може бути: законодавчий або інший нормативно-правовий акт чи положення про оплату праці, яким на момент виплати особі заробітної плати (доходу) було передбачено проведення остаточного розрахунку за результатами певного періоду (кварталу, півріччя, року) або після закінчення роботи; цивільно-правовий договір.

Зміст наведених норм не містить обов'язкової вимоги щодо зазначення у довідці про заробітну плату підстави для виплати заробітної плати (доходу) за результатами виконаної роботи.

Як вбачається із пояснень в судовому засіданні представника відповідача, а також з оглянутої у судовому засіданні пенсійної справи позивача, відповідачем не заперечується той факт, що розмір виплат заробітної плати позивача, визначений в довідках СТОВ «Колос», відповідає фактичним виплатам, та що з усіх сум були сплачені внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове пенсійне страхування.

Суд зауважує, що довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 1 березня 2016 року № 201 та від 1 березня 2016 року № 199, виданих СТОВ «Колос» (а.с. 14, 15), оригінали яких містяться в пенсійній справі позивача, за формою відповідають довідці, форма якої затверджена додатком до «Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що в період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць».

При цьому, суд звертає увагу на те, що пунктом 6 вказаного вище Порядку передбачено, що підставою для виплати заробітної плати (доходу) за результатами виконаної роботи, що зазначаються у довідці, може бути, зокрема, законодавчий або інший нормативно-правовий акт чи положення про оплату праці, яким на момент виплати особі заробітної плати (доходу) було передбачено проведення остаточного розрахунку за результатами певного періоду (кварталу, півріччя, року) або після закінчення роботи, якими, є, на думку суду, постанова ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР, ВЦ РПС за № 1115 від 17.09.1986 «Про вдосконалення організації заробітної плати і введення нових тарифних ставок і посадових окладів працівників виробничих галузей народного господарства», що діяла і була схвалена на території УРСР у період з 1986 року по 1991 рік, а також нормативно-правові акти індивідуальної дії - рішення (протоколи) загальних зборів колгоспників колгоспу ім. Калініна с. Хоменки, в тому числі від 31 січня 1987 року та від 28 січня 1989 року, що діяли у спірний період і відповідно до яких виплачувалася заробітна плата позивачеві, якими було встановлено, що керівникам та спеціалістам колгоспу з місячним посадовим окладом більше 130 карбованців протягом року нараховувалася заробітна плата у розмірі 80% належного окладу, а в кінці року передбачалося донарахування зарплати відповідно зроблених розрахунків та розцінок за продукцію (а.с. 21, 22, 24, 25).

У цих рішеннях загальних зборів колгоспу ім. Калініна с. Хоменки не зазначено, що донарахування зарплати відповідно зроблених розрахунків та розцінок за продукцію передбачалося в кінці календарного року, тобто таке донарахування можливе в будь-який час на підставі розрахунків та розцінок за виготовлену і вирощену продукцію.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що він працював головним бухгалтером колгоспу ім. Калініна с. Хоменки. Починаючи з 1986 року, у колгоспі ім. Калініна, як і в інших колгоспах району, відбувалося нарахування заробітної плати керівникам та спеціалістам колгоспу протягом року у розмірі 80% заробітку, а доплата решти суми проводилася за результатами реалізованої продукції по закінченню сільськогосподарського року або за реалізацією певної продукції, наприклад, рослинництва чи тваринництва. При реалізації продукції рослинництва чи тваринництва робилися розрахунки, на підставі цих розцінок відбувалося нарахування заробітної плати спеціалістам колгоспу. Наприклад, реалізація продукції рослинництва в основному завершувалася у серпні-вересні, а тваринництва - у листопаді-грудні, тому доплати за результатами роботи могли проводитися як у серпні, так і в листопаді.

До того ж, суд відзначає, що відповідач, як вбачається із пояснень його представника, бере до уваги при перерахунку пенсії позивачеві донарахування до зарплати за січень та грудень 1987 року, а також за квітень 1989 року, хоча вказані місяці також не можна вважати кінцем календарного року, проте, безпідставно не враховує для обчислення середньої зарплати при перерахунку пенсії, зарплату за серпень 1987 року та листопад 1989 року, що є порушенням пункту 2 «Порядку визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії особам, що в період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць», яким передбачено, що до сум заробітку (доходу) для обчислення пенсії згідно з цим Порядком зараховуються всі види оплати праці, з яких сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», при цьому, без обмеження розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум коефіцієнтом 5,6.

Із розрахунку заробітної плати № 2, проведеного відповідачем, вбачається, що внаслідок неврахування при перерахунку пенсії позивача доплат до заробітної плати за серпень 1987 року та за листопад 1989 року, позивачу щомісячно недоплачується близько 70 гривень (а.с. 82-85).

Отже, суд вважає протиправними дії відповідача, які полягають у не врахуванні при перерахунку пенсії позивача доплат до заробітної плати за результатами роботи, строк виконання якої перевищував календарний місяць, за серпень 1987 року та за листопад 1989 року при розрахунку середньої заробітної плати, а тому указані суми мають бути враховані відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії позивача.

Саме така правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України при розгляді адміністративних справ, що виникають з подібних правовідносин, в ухвалах: від 27.03.2014 року у справі №К/9991/28324/12, від 24.03.2015 року у справі №К/800/28903/13, від 20.10.2015 року у справі №К/9991/71295/12.

Отже, оскільки судом установлено, що відповідач не довів правомірності своїх дій, що свідчить про порушення ним права позивача на отримання пенсії, то порушене право слід захистити.

Згідно з пунктом 1 ч. 2 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, цю постанову в межах суми стягнення за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору (а.с. 1, 41), відповідно до ст. 94 КАС України, підлягають відшкодуванню із бюджету відповідача.

Керуючись статтями 2, 11, 69-72, 76, 77, 79, 86, 94, 158-163, 167, 256, 257 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо не включення ОСОБА_1 при обчисленні та перерахунку пенсії, сум заробітної плати за серпень 1987 року в сумі 0,02335 гривень та за листопад 1989 року в сумі 0,02276 гривень, нарахованих і виплачених йому у колгоспі ім. Калініна с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області.

Зобов'язати Шаргородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької областіперерахувати з 1 травня 2016 року та виплатити ОСОБА_1 пенсію з врахуванням сум заробітної плати за серпень 1987 року в сумі 0,02335 гривень та за листопад 1989 року в сумі 0,02276 гривень, нарахованих і виплачених йому у колгоспі ім. Калініна с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області.

Допустити до негайного виконання постанову в межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути з бюджету Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької областіна користь ОСОБА_1 1102 (одну тисячу сто дві) гривні 40 копійок судового збору.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 КАС України.

Відповідно до статті 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя І.Л.Строгий