Справа № 810/5241/15
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2016-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2016 року (12:01 год.) м. Київ №810/5241/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Макаренко К.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування рішення,

за участю представників сторін:

від позивача: Керноз К.І., довіреність №773/03-УРБ-15

від відповідача: Богів Т.М., довіреність №4594/9/28-10-10-3-21 від 26.10.2015

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» з позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій №19913/0101/2810 від 13.08.2015 на суму 6800,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач не погоджується із оскаржуваним рішенням, підставою для прийняття якого став протокол від 08.05.2015 ХА №006342 у справі про адміністративне правопорушення про встановлення факту продажу неповнолітньому пива «Staropramen», в той час як постановою адміністративної комісії Київського району при виконавчому комітеті Харківської міської ради від 08.07.2015 №14/283, прийнятою за результатами розгляду вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, - провадження у справі закрито у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, а факт продажу продавцем магазину «Сільпо» пива неповнолітній особі не встановлений, склад правопорушення відсутній.

З огляду на це позивач стверджує, що у зв'язку з відсутністю факту продажу пива особі, яка не досягла 18-ти років, відсутнє й порушення позивачем вимог п. 2 ч. 1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а тому підстав для прийняття спірного рішення про застосування фінансових санкцій №19913/0101/2810 від 13.08.2015 немає.

Крім того, позивач звертає увагу на той факт, що акт перевірки від 04.08.2015 №101/28-10/39-30/32294926, зазначений в спірному рішенні як підстава для його прийняття - фактично не складався, отже взагалі відсутній, тоді як рішення прийняте на підставі протоколу ХА №006342 від 08.05.2015 про адміністративне правопорушення, який за нормами Податкового кодексу України не може бути підставою для нарахування штрафних санкцій.

Більш того, позивач зазначає, що відповідач відповідно до вимог чинного законодавства мав прийняти податкове повідомлення-рішення, яке приймається на підставі акту перевірки, однак відповідачем прийнято саме рішення про застосування штрафних санкцій, що за формою не відповідає встановленим Податковим кодексом України вимогам.

Відповідач позов не визнав, зазначив, що працівниками Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківський області 08.05.2015 було виявлено факт порушення правил торгівлі в частині продажу особі, яка не досягла 18 років, пива «Старопрамен» продавцем магазину «Сільпо» за адресою: вул. Старошишківська 6, м. Харків, який належить ТОВ «Фоззі-Фуд», внаслідок чого було складено протокол про адміністративне правопорушення від 08.05.2015 серія ХА 006343, а даний факт продажу пива «Старопрамен» неповнолітньому підтверджено його поясненнями та доданою копією фіскального чеку.

В подальшому за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 08.05.2015 серія ХА 006343 та доданих до нього матеріалів відповідачем було прийнято рішення №00019913/0101/2810 від 13.08.2015, яким до позивача застосовані штрафні санкції у сумі 6800,00 грн. за продаж пива особі, яка не досягла 18 років.

Крім того, відповідач зазначає, що спірне рішення про застосування штрафних санкцій було прийняте на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, який в даному випадку виступає як акт перевірки, оскільки під час надходження останнього до відповідача його було зареєстровано в журналі актів перевірок та присвоєно відповідний номер.

Таким чином відповідач стверджує, що висновки позивача є необґрунтованими та такими, що спростовуються фактичними обставинами справи та доказами, наявними в матеріалах справи, в зв'язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» зареєстровано в якості юридичної особи 02.12.2002, 21.01.2005 внесено запис №0000782 про юридичну особу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб, що підтверджується випискою з зазначеного державного реєстру від 05.06.2015 (а.с.16-17).

Судом встановлено, що 8 травня 2015 року старшим оперуповноваженим сектору кримінальної міліції у справах дітей Київського районного відділу Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області майором міліції Красовою В.В. складено протокол про адміністративне правопорушення (серії ХА №006342) за частиною 2 статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення про те, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, касир магазину «Сільпо» ТОВ «Фоззі-Фуд» 8 травня 2015 року о 14:35 годині продала пиво «Staropramen» у магазині «Сільпо» по вулиці Старошишківська, 6 (ТОВ «Фоззі-Фуд») неповнолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, чим порушила Закон України від 19.12.1995 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та вчинила правопорушення, передбачене частиною 2 статті 156 КУпАП (а.с.71).

Як вбачається з пояснень ОСОБА_5, відібраних під час складання вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, слідує, що 08.05.2015 о 14:35 год. ОСОБА_5 зайшов до магазину «Сільпо» за адресою: м. Харків, вул. Старошишківська, 6, де придбав одну пляшку пива «Staropramen» за ціною 10,84 грн. у касі №2; під час продажу касир про вік ОСОБА_5 не запитувала, пред'явити документи не просила, після чого видала фіскальний чек (а.с.72).

Відповідно до пояснень ОСОБА_4, відібраних під час складання вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, слідує, що остання працює касиром в супермаркеті «Сільпо» за адресою: м. Харків, вул. Старошишківська, 6, 08.05.2015 о 14:30 год., коли ОСОБА_4 перебувала за касою, до неї підійшов молодий хлопець з пляшкою пива «Staropramen», яку йому було реалізовано, при цьому про вік покупця ОСОБА_4 не запитувала, оскільки на її думку хлопець мав вигляд повнолітнього. Від підпису пояснень ОСОБА_4 відмовилась, про що свідчить відмітка старшого оперуповноваженого СКМСД Київського РВ майора міліції Красової В.В.» (а.с.74).

Вказаний протокол було направлено для розгляду до адміністративної комісії Київського району м. Харкова.

Адміністративною комісією Київського району при виконавчому комітеті Харківської міської ради за результатами розгляду вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення ХА №006342 від 08.05.2015 прийнято постанову про закриття справи №14/283 від 08.07.2015, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 156 КУпАП. (а.с.9-10).

З мотивувальної частини постанови про закриття справи №14/283 від 08.07.2015 слідує, що 10.06.2015 на засіданні адміністративної комісії ОСОБА_4 пояснила, що 08.05.2015 близько 15:00 год. до неї звернулась майор міліції Красова В.В. та повідомила, що ОСОБА_4 здійснила продаж пива неповнолітньому та почала складати протокол про адміністративне правопорушення. На прохання ОСОБА_4 пред'явити документи неповнолітнього майор міліції Красова В.В. відмовилась. Після того, як протокол про адміністративне правопорушення було складено, ОСОБА_4 було запропоновано його підписати, на що остання повідомила, що підписати протокол зможе після ознайомлення з ним, однак більше до неї ніхто не звертався.

24.06.2015 та 08.07.2015 майор міліції Красова В.В. та неповнолітній ОСОБА_5 на засідання адміністративної комісії не з'явились, пояснень по суті складеного протоколу не надали.

За таких обставин члени адміністративної комісії прийшли до висновку, що відсутні підстави для притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Доказів оскарження постанови адміністративної комісії Київського району при виконавчому комітеті Харківської міської ради №14/283 від 08.07.2015 у встановленому законом порядку до суду не надано.

Судом встановлено, що поряд з розглядом Адміністративною комісією Київського району при виконавчому комітеті Харківської міської ради справи про адміністративне правопорушення Київський РВ Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області супровідним листом від 05.06.2015 №61/4990 на адресу ДПІ у Києво-Святошинському районі направив копії зібраного матеріалу для вирішення питання щодо застосування до ТОВ «Фоззі-Фуд» фінансових санкцій, передбачених Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (а.с.86).

Отримані від Київського РВ Харківського МУ ГУ МВС України в Харківській області копії матеріалів про адміністративне правопорушення ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області із супровідним листом №1660/7/10-13-22-05-116 від 30.07.2015, у зв'язку з перебуванням ТОВ «Фоззі-Фуд» на обліку у зазначеному органі, перенаправила до Центрального офісу з обслуговування великих платників податків, але вже із зазначенням в супровідному листі як матеріали перевірки (а.с.105).

Судом встановлено, що отримана копія протоколу від 08.05.2015 ХА №006342 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП зареєстрована в журналі реєстрації актів перевірок відповідача з присвоєнням порядкового номеру №101/28-10/39-30/32294926 від 04.08.2015, що підтверджується письмовими поясненнями відповідача та листом відповідача від 13.08.2015 №3813/9/28-10-3-11 (а.с.83-84, 87).

Отже, судом встановлено, що в журналі реєстрації актів перевірок в органів ДФС за місцем реєстрації позивача як акт перевірки №101/28-10/39-30/32294926 від 04.08.2015 зареєстрована саме копія протоколу про адміністративне правопорушення від 08.05.2015 ХА №006342, що не заперечується відповідачем.

Судом встановлено що 13.08.2015 Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників податків прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №19913/0101/2810, яким до ТОВ «Фоззі-Фуд» застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 6800,00 грн. (а.с.68-69).

Підставою для прийняття вказаного рішення, як вказано в рішенні, став акт перевірки від 04.08.2015 №101/28-10/39-30/32294926 (протокол від 08.05.2015 ХА 006342).

Позивач, скориставшись правом адміністративного оскарження рішення податкового органу, звернувся зі скаргою від 21.08.2015 вих. №УРБ 10/14-4297 на рішення про застосування фінансових санкцій №19913/0101/2810 від 13.08.2015 до Державної фіскальної служби України (а.с.11-12).

Рішенням Державної фіскальної служби України №21758/6/99-99-10-01-02-23 від 15.10.2015 рішення про застосування фінансових санкцій №19913/0101/2810 від 13.08.2015 залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення (а.с.14-15).

Не погоджуючись із рішенням відповідача, яким до ТОВ «Фоззі-Фуд» застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 6800,00 грн., позивач звернувся з позовом до суду.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій №19913/0101/2810 від 13.08.2015 суд зазначає таке.

З 01.01.2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п. 1.1 ст. 1 ПК України).

Відповідно до пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, серед іншого мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 14.1.265 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно зі ст. 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до положень п.113.1 ст. 113 Податкового кодексу України строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов'язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори.

Згідно приписів п.113.3 ст. 113 Податкового кодексу України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Наведене свідчить про те, що контролюючі органи, до яких у спірних правовідносинах відноситься відповідач, у своїй діяльності при вирішенні питання про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій та відповідальність платника податків за порушення законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, повинні керуватися виключно нормами Податкового кодексу України.

При цьому на відповідача покладено обов'язок щодо контролю за дотриманням суб'єктами господарювання іншого законодавства, зокрема, Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995 зі змінами та доповненнями (далі - Закон № 481/95-ВР), що прямо передбачено статтею 16 цього Закону, відповідно до якої контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 15-3 Закону №481/95-ВР забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 15-3 цього ж Закону продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку. У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється.

У частині 2 статті 17 Закону України № 481/95-ВР зазначено, що за порушення вимог статті 15-3 цього Закону до суб'єкта господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.

Таким чином аналіз зазначених правових норм дає суду підстави для висновку щодо запровадження в імперативній формі заборони на продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років, а у разі її порушення, наявність підстав для накладення фінансових санкцій саме на суб'єкта господарювання, а підставою для даного виду відповідальності є доведений факт продажу алкогольних чи тютюнових виробів неповнолітній особі.

В той же час досліджуючи питання правомірності застосування фінансових санкцій відповідачем саме на підставі розгляду копії протоколу про адміністративне правопорушення, а не акту перевірки, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 75.1 ПК контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп.75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.

Відповідно до пункту 80.1. ст.80 ПК фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пункту 80.2. ст.80 ПК фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин:

80.2.1. у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

80.2.2. у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

80.2.4. неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

80.2.5. у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, нафтопродуктів, палива моторного альтернативного, скрапленого газу;

80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

80.2.7. у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Аналізуючи наведені положення Закону суд зазначає, що фактична перевірка може бути проведена лише з підстав, передбачених у пункті 80.2. ст.80 ПК, а проведення самої перевірки обов'язково потребує оформлення відповідного наказу.

Згідно п.80.4. ст.80 ПК перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Відповідно до п.80.5. ст.80 ПК допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пункт 80.7. ст.80 ПК передбачає, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Відповідно до п.80.10. ст.80 ПК порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов'язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до пункту 86.5 статті 86 ПК акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

У разі якщо платник податків (його відокремлені підрозділи) здійснює свою діяльність не за основним місцем обліку платника податків, контролюючий орган, який проводив перевірку, не пізніше трьох робочих днів з дня реєстрації акта (довідки) в цьому органі направляє акт (довідку) до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. Копія акта (довідки) перевірки з відміткою про реєстрацію в журналі реєстрації актів (довідок) перевірок зберігається у контролюючому органі, який проводив перевірку.

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його законними представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Таким чином, результати фактичної перевірки можуть бути оформлені лише у вигляді акту перевірки або довідки, щодо яких встановлений чіткий порядок ознайомлення та відміток про наявність заперечень.

Відповідно до пункту 86.7 статті 86 ПК у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

У разі якщо платник податку виявив бажання взяти участь у розгляді його заперечень до акта перевірки, контролюючий орган зобов'язаний повідомити такого платника податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень, але не пізніше ніж за два робочих дні до дня їх розгляду.

Участь керівника відповідного контролюючого органу (або уповноваженого ним представника) у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов'язковою. Такі заперечення є невід'ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Відповідно до п.41.1. ст.41 ПК контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Отже, проаналізувавши вищевказані норми у сукупності, суд приходить до висновку про те, що у разі виявлення територіальним органом доходів і зборів порушень законодавства з питань регулювання обігу підакцизних товарів такий орган за результатами перевірки, проведеної в порядку, передбаченому виключно нормами Податкового кодексу України, зобов'язаний оформити відповідний акт перевірки.

На час прийняття оспорюваного рішення був чинним Порядок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затверджений наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010 № 984, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 січня 2011 р. за №34/18772, відповідно до пункту 1 якого цей Порядок розроблено відповідно до вимог Податкового кодексу України та Закону України "Про державну податкову службу в Україні" для застосування посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби при оформленні матеріалів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - юридичними особами (резидентами і нерезидентами) та їх відокремленими підрозділами (далі - платники податків) (далі - Порядок №984).

Відповідно до п.3 розділу І Порядку №984 акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Відповідно до п.2 розділу ІV Порядку №984 акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими (службовими) особами органу державної податкової служби, які проводили перевірку, та реєструється в органі державної податкової служби протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів), з дотриманням визначених у пункті 5 цього розділу вимог щодо реєстрації актів документальних перевірок.

Відповідно до п.5 розділу ІV Порядку №984 реєстрація актів (довідок) документальних перевірок здійснюється в єдиному Журналі реєстрації актів (довідок) перевірок, який ведеться структурним підрозділом, до функцій якого віднесено реєстрацію вхідної та вихідної кореспонденції органу державної податкової служби. Такий журнал прошнуровується, пронумеровується та скріплюється печаткою органу державної

податкової служби.

При цьому в акті перевірки на першому аркуші у верхньому лівому кутку зазначаються дата реєстрації акта (довідки) перевірки та номер акта (довідки) перевірки, який складається із порядкового номера єдиного Журналу реєстрації актів (довідок) перевірок, коду структурного підрозділу, відповідального за проведення перевірки,

коду за ЄДРПОУ платника податків.

Проаналізувавши дані положення Порядку суд вважає, що реєстрації в журналі реєстрації актів (довідок) перевірок підлягають лише акти та довідки, складені за результатами проведених контролюючими органами перевірок.

Положеннями пункту 86.8 статті 85 Податкового кодексу України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Судом встановлено, що приміщення супермаркету (магазину), в якому позивач здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями за адресою: місто Харків, вул. Старошишківська, 6, знаходиться у користуванні позивача відповідно до договору оренди нерухомого майна реєстр. №2395 від 03.11.2011, укладеного між Приватною промислово-торгівельною фірмою «ЮСІ» (орендодавець) та ТОВ «Фоззі-Фуд» (орендар), відповідно до п. 1.1 якого орендодавець зобов'язується передати, а орендар зобов'язується прийняти в строкове платне користування нежитлову будівлю літ «А-1», загальною площею 764,2 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Старошишківська, буд. 6. (а.с.51-57).

Відповідно до п.7.1 даного договору строк оренди розпочинається з дня підписання сторонами акту приймання-передачі та триває 9 років з дати підписання акту приймання-передачі.

Позивачем отримано ліцензію серії АЕ №466901 від 05.12.2014 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, термін дії з 08.12.2014 по 08.12.2015, місце здійснення діяльності: м. Харків, вул. Старошишківська, 6, магазин (а.с.48).

Таким чином, позивач має право здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями в орендованому приміщенні магазині (супермаркеті) за адресою: м. Харків, вул. Старошишківська, буд. 6, що відповідає основним видам діяльності позивача.

Суд зазначає, що підставою для прийняття спірного рішення про застосування фінансових санкцій в тексті рішення зазначений акт перевірки від 04.08.2015 №101/28-10/3930/32294926 (протокол від 08.05.2015 ХА №006342), проте, як встановлено судом, під актом перевірки від 04.08.2015 №101/28-10/3930/32294926 в журналі реєстрації актів перевірок зареєстрована копія протоколу від 08.05.2015 ХА №006342 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Суд не може погодитися із такими діями відповідача, адже копія протоколу від 08.05.2015 ХА №006342 про адміністративне правопорушення не є актом перевірки в розумінні норм Податкового кодексу України.

Відповідач, обгрунтовуючи правомірність реєстрації отриманої копії протоколу від 08.05.2015 ХА №006342 про адміністративне правопорушення в журналі реєстрації актів перевірок керувався приписами Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790, зокрема, пунктом 5 якого передбачено, що підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій серед іншого є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Суд зазначає, що станом на день прийняття оскаржуваного рішення вказаний нормативно-правовий акт продовжує діяти, однак суд не може погодитися із правильністю його застосування у спірних правовідносинах, виходячи з такого.

Відповідно до пункту 10 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

Відповідно до п. 5.2 статті 5 Податкового кодексу України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу, а тому суд вважає, що правових підстав для застосування позивачем Постанови Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790 «Про затвердження Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» немає, оскільки приписи Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790 суперечать нормам Податкового кодексу України.

Приймаючи до уваги, що положення Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790, зокрема, про те, що підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій можуть бути матеріали правоохоронних органів щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів суперечать положенням Податкового кодексу України, що регулюють питання проведення фактичних перевірок та оформлення їх результатів, суд вважає, що постанова Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790 застосуванню у спірних правовідносинах не підлягає.

Таким чином, суд зазначає, що у відповідача відсутні правові підстави для прийняття спірного рішення про застосування штрафних санкцій, оскільки відповідачем акт перевірки про порушення ст. 15-3 Закону №481/95-ВР не складався, відповідна перевірка контролюючим органом не проводилась, а застосування до позивача фінансових санкцій на підставі протоколу про адміністративне правопорушення суперечить положенням Податкового кодексу України.

Досліджуючи правомірність прийняття відповідачем рішення саме у вигляді рішення про застосування фінансових санкцій, а не податкового повідомлення-рішення суд встановив таке.

Згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Наведена норма в імперативному порядку зобов'язує контролюючий орган визначити суму грошових зобов'язань за штрафними санкціями платникові податку в тому разі, якщо таким платником порушено норми законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідний орган, а такий обов'язок контролюючого органу є безумовним і виникає в тому разі, коли контролюючим органом виявлено відповідні порушення, що тягнуть за собою застосування до платника податків штрафних санкцій.

Водночас статтею 113 Податкового кодексу України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції застосовуються також і за порушення вимог іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладено на контролюючі органи.

Таким чином, обов'язком контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України є визначення суми грошових зобов'язань у вигляді штрафних санкцій за порушення норм іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладений на контролюючі органи.

Зазначене поширюється також і на санкції за порушення норм законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, оскільки контроль за дотриманням відповідних норм покладено на органи доходів і зборів України.

При цьому відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України у разі, коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі, коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Згідно підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Зазначена норма чітко встановлює, що в разі, коли контролюючий орган діє на підставі статті 54 цього Кодексу (тобто коли він зобов'язаний визначити, зокрема, суму штрафу за порушення вимог законодавства, дотримання якого ним контролюється), такий орган приймає податкове повідомлення-рішення.

При цьому в пункті 58.1 статті 58 Податкового кодексу України безпосередньо зазначено, що податкове повідомлення-рішення приймається в разі визначення суми грошового зобов'язання, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідні органи.

З огляду на аналіз викладених законодавчих приписів контролюючий орган у разі виявлення порушення вимог законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке порушення тягне за собою визначення грошових зобов'язань у вигляді адміністративно-господарських санкцій, зобов'язаний прийняти податкове повідомлення-рішення.

Приписи статті 17 Закону у розглядуваному контексті можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечить нормам Податкового кодексу України. Тому форма та порядок направлення відповідних рішень визначаються нормами Податкового кодексу України.

Зазначене стосується також і норм зазначеного раніше Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". Форма рішення про застосування фінансових санкцій, передбачена цим підзаконним нормативно-правовим актом, не може застосовуватися контролюючими органами в розумінні Податкового кодексу України, оскільки відповідні норми Порядку в цій частині суперечать приписам Податкового кодексу України, який має вищу юридичну силу та підлягає застосуванню до цих правовідносин з урахуванням Перехідних положень до Кодексу.

Тому з 1 січня 2011 року (від часу набрання чинності Податковим кодексом України) у контролюючих органів в розумінні Податкового кодексу України відсутні повноваження щодо прийняття інших рішень, крім податкових повідомлень-рішень, якими можуть бути визначені грошові зобов'язання.

Водночас у разі прийняття цими органами рішення щодо визначення платникові податків штрафних санкцій за порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке рішення за своєю формою не відповідає податковому повідомленню-рішенню, суд розцінює таке рішення як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в листі Вищого адміністративного суду України від 28.03.2014 р. N 375/11/14-14.

Проте, аналізуючи вищезазначені нормативно-правові акти в сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач, будучи територіальним органом ДФС, реалізовуючи надану компетенцію в сфері контролю за обігом алкогольних напоїв за результатами проведення перевірок в сфері роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами повинен складати лише податкові повідомлення-рішення, які є єдиною та уніфікованою формою прийняття рішень всіма органами ДФС за результатами перевірок законодавства, контроль за дотриманням якого покладений на ці органи, а єдиною підставою для прийняття таких податкових повідомлень-рішень відповідно до Податкового кодексу України є виключно акт перевірки, яким встановлено порушення у сфері виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Крім того, відповідно до пп. «в» п. 2.1 Розділу ІІ Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1236 від 28.11.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2012 р. за N 2135/22447 (чинного на момент прийняття спірного рішення про застосування фінансових санкцій) орган державної податкової служби визначає суму нарахування (зменшення) грошового зобов'язання, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість та складає податкове повідомлення-рішення у випадках, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є орган державної податкової служби.

У випадках, зазначених у пункті 2.1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ органу державної податкової служби складає податкове повідомлення-рішення: за формою згідно з додатком 10 про застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби (форма "С").

Відповідно до додатку 10 Порядку №1236 підставою для складання податкового повідомлення-рішення форми «С» є виключно акт перевірки, яким встановлено порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що рішення Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників про застосування фінансових санкцій №19913/0101/2810 від 13.08.2015, яким до позивача застосовані фінансові санкції в розмірі 6800,00 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідачем належних доказів, які б спростовували твердження позивача, до суду не надано, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1218,00 грн. згідно платіжного доручення №3078757 від 28.10.2015, оригінал якого долучений до матеріалів справи (а.с.24).

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1218,00 грн. підлягають стягненню з Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників, відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом 21.01.2016 проголошені вступна та резолютивна частина постанови, а 26.01.2016 постанова складена у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників про застосування фінансових санкцій №19913/0101/2810 від 13.08.2015 про застосування штрафних санкцій у розмірі 6800,00 грн.

3. Стягнути судовий збір у розмірі 1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп.) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (ідентифікаційний код 32294926, місцезнаходження 08132, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Промислова, будинок 5) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників (ідентифікаційний код 39440996, місцезнаходження 03058, м. Київ, вулиця Леваневського, будинок 2).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.