Справа № 316/2397/15-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року м. Київ К/800/6861/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Леонтович К.Г., Васильченко Н.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року у справі № 316/2397/15-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Енергодарі Запорізької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Енергодарі Запорізької області, в якому просив визнати протиправною відмову йому у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до "; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області зарахувати до його стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України „Про прокуратуру", весь період навчання курсантом у Запорізькому училищі міліції МВС України та у подальшому в Запорізькому юридичному інституті МВС України з 16 серпня 1993 року по 28 червня 1997 року включно як військову службу, роботу слідчим слідчої групи Великобілозерского РВ УМВС України в Запорізькій області з 29 липня 1997 року по 22 березня 1998 року включно, роботу стажистом, помічником прокурора, старшим помічником прокурора та прокурором прокуратури в органах прокуратури Запорізької області з 23 березня 1998 року по 28 вересня 2015 року включно, загальною тривалістю 22 роки 14 днів; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Енергодарі Запорізької області призначити йому з 28 вересня 2015 року пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України „Про прокуратуру" у розмірі 60 відсотків від середньомісячного заробітку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно вимогам ст.86 Закону України „Про прокуратуру" він набув право на пенсію за вислугою років, тому відмова відповідача у призначенні зазначеної пенсії не протиправною.

Постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року позов задоволений. Визнані протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України „Про прокуратуру" від 14.10.2014р. №1697-VII; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області зарахувати ОСОБА_1 до cтажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України „Про прокуратуру" від 14.10.2014р. №1697-VII, увесь період навчання курсантом у Запорізькому училищі міліції МВС України та у подальшому в Запорізькому юридичному інституті МВС України з 16 серпня 1993 року по 28 червня 1997 року включно як військову службу, роботу слідчим слідчої групи Великобілозерського РВ УМВС України в Запорізькій області з 29 липня 1997 року по 22 березня 1998 року включно, роботу стажистом, помічником прокурорів, старшим помічником прокурорів та прокурором прокуратури в органах прокуратури Запорізької області з 23 березня 1998 року по 28 вересня 2015 року включно, загальною тривалістю станом на 28 вересня 2015 року 22 роки 14 днів; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м.Енергодарі Запорізької області призначити ОСОБА_1 з 28 вересня 2015 року пенсію за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України „Про прокуратуру" від 14.10.2014р. №1697-VII у розмірі 60 відсотків від середньомісячного заробітку.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасоване в частині визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України в м.Енергодар Запорізької області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України „Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII та зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м.Енергодарі Запорізької області призначити ОСОБА_1 з 28 вересня 2015 року пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України „Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII у розмірі 60 відсотків від середньомісячного заробітку та відмовлено в цій частині позовних вимог. В іншій частині постанова залишена без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м.Енергодарі Запорізької області просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення апеляційної інстанції залишити без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 28.09.2015 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в м.Енергодарі Запорізької області із заявою про призначення пенсії за вислугу років на підставі ст.86 Закону України „Про прокуратуру" у зв'язку з наявністю на день звернення 22 років вислуги, у тому числі, стажу роботи на посадах прокурорів більше 12 років.

При цьому ОСОБА_1. просив відповідача зарахувати до його трудового стажу, що дає право на пенсію за вислугу років час роботи на прокурорських посадах, у тому числі, стажистом, помічником прокурорів, старшим помічником прокурорів, прокурором прокуратури, а також роботу слідчим та військову службу у повному обсязі, а саме: 1) роботу в органах прокуратури Запорізької області з 23 березня 1998 року по 28 вересня 2015 року включно, 2) роботу на посаді слідчого слідчої групи Великобілозерського РВ УМВС України в Запорізькій області з 29 липня 1997 року по 22 березня 1998 року включно; 3) навчання курсантом в Запорізькому училищі міліції МВС України, яке у подальшому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.1994 №529 реорганізовано в Запорізький юридичний інститут МВС України з 16 серпня 1993 року по 28 червня 1997 року включно, з огляду на те, що відповідно до частини другої та частини третьої статті 18 Закону України „Про міліцію" від 20.12.1990 №565-XII, в редакції, яка діяла на час навчання у вищевказаний період, вказане навчання прирівнюється до проходження військової служби, таким чином, станом на 28.09.2015, стаж роботи складає 22 роки 14 днів.

Листом від 09.10.2015 р. № 6387/11 управлінням Пенсійного фонду України в м.Енергодарі Запорізької області за результатами розгляду заяви про призначення ОСОБА_1 пенсії, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України „Про прокуратуру" з посиланням на п.5 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VІІІ від 02.03.2015 р., а також з посиланням на відсутність необхідно стажу роботи.

Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії ст.86 Закону України „Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що позивач має достатній стаж для призначення пенсії за вислугу років та додаткові гарантії соціального захисту з боку держави як працівник прокуратури, отже зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у при значенні пенсії та зобов'язання призначити вказану пенсію виходив з того, що пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України „Про державну службу", „Про прокуратуру", „Про судоустрій і статус суддів", „Про статус народного депутата України", „Про Кабінет Міністрів України", „Про судову експертизу", „Про Національний банк України", „Про службу в органах місцевого самоврядування", „Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. До 1 червня 2015 року не прийнятий закон, що стосувався б усіх видів пенсійного забезпечення осіб, у тому числі спеціальних пенсій. Оскільки позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії після 1 червня 2015 року, а тому управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області правомірно відмовило в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до вимог Закону України „Про прокуратуру".

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України частково не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Згідно обставин справи між сторонам виник спір щодо відмови управлінням Пенсійного фонду України в м.Енергодарі Запорізької області ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України „Про прокуратуру". При цьому відповідач посилався на відсутність необхідного стажу та п.5 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VII

Відповідно частини 1 статті 86 Закону України „Про прокуратуру" №1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015 року, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років.

Позивачу період навчання в Запорізькому училищі міліції МВС України, на базі якого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1994 року №529 та відповідно до наказу МВС України від 02.09.1994 року № 474 створений Запорізький юридичний інститут МВС України, не був зарахований управлінням Пенсійного фонду України в м.Енергодарі Запорізької області в повному обсязі до стажу роботи для вислуги років.

До спірних правовідносин необхідно застосовувати норми законодавства, які діяли на зазначений період часу.

Відповідно частини 2, частини 3 статті 18 Закону України „Про міліцію" від 20.12.1990 року №565-XII, в редакції, яка діяла на час навчання позивача у навчальному закладі системи МВС України, особи, прийняті на службу до міліції, в тому числі слухачі й курсанти шкіл, які перебувають на військовому обліку, на час служби знімаються з нього і перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ України. Навчання у школах Міністерства внутрішніх справ України після здобуття середньої освіти прирівнюється до проходження військової служби.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Запорізький юридичний інститут МВС України входить до переліку вищих навчальних закладів МВС України та відноситься до вищих закладів, що входять до єдиної системи освіти (Перелік вищих закладів, що входять до єдиної системи військової освіти, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.1997 року № 1410).

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій, що військова служба (навчання) в училищах (інститутах) МВС України курсантів (слухачів) є строковою військовою службою і зараховується до стажу державної служби.

В цій частині рішення судів попередніх інстанцій не оскаржується.

При скасуванні рішення суду першої інстанції в частині апеляційний суд послався на п.5 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VII, яким передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України „Про державну службу", „Про прокуратуру", „Про судоустрій і статус суддів", „Про статус народного депутата України", „Про Кабінет Міністрів України", „Про судову експертизу", „Про Національний банк України", „Про службу в органах місцевого самоврядування", „Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. До 1 червня 2015 року не прийнятий закон, що стосувався б усіх видів пенсійного забезпечення осіб, у тому числі спеціальних пенсій, а позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії після 1 червня 2015 року.

Однак, апеляційним судом не враховано, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначенні пенсії за вислугою років відповідно ч.1 ст.86 Закону України „Про прокуратуру" №1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015 року та діяв на час звернення позивача про призначення вказаної пенсії. Тобто, в даних спірних правовідносинах має місце застосування діючих норм вищенаведеного спеціального Закону.

Виходячи з наведеного апеляційний суд прийшов до посилкових висновків, що на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії за вислугою років скасована норма пенсійного забезпечення за ст.86 Закону України „Про прокуратуру".

З урахуванням того, що ч.1 ст.86 Закону України „Про прокуратуру" №1697-VII, на час звернення позивача до відповідача, надавала право прокурорам, які мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років, суду апеляційної інстанції необхідно було перевірити доводи відповідача щодо наявності відповідного стажу прокурора у позивача для призначення пенсії за ст.86 Закону України „Про прокуратуру", тобто 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років, як передбачено вказаною законодавчою нормою.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції не встановлено, який стаж мав позивач на час звернення із заявою про призначення пенсії відповідно ст.86 Закону України „Про прокуратуру"., та чи мав достатній стаж для призначення спірної пенсії.

З урахуванням вищенаведеного судом апеляційної інстанції не з'ясовані обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення та не дають можливості суду касаційної інстанції визначитися в правильності правової оцінки обставин у справі судом апеляційної інстанції, що являється порушенням ст.ст.159,195 КАС України.

Відповідно до ст.227 КАС України підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з направленням справи на новий судовий розгляд є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції.

Виходячи з наведеного судом апеляційної інстанції при розгляді справи допущені порушення норм процесуального права, що не дає можливості суду касаційної інстанції визначитися у правильності висновків та правовій оцінці обставин у справі.

За таких обставин доводи касаційної скарги спростовують висновки суду апеляційної інстанцій, тому касаційна скарга підлягає частковому задоволенню із скасуванням рішення суду апеляційної інстанції з направленням справи на новий апеляційний розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2016 року скасувати, справу направити на новий апеляційний розгляд.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Судді: