Справа № 243/3044/16-а
Суддя: Неженцева О. В.
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

провадження № 2-а/243/67/2016
справа № 243/3044/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 року місто Слов'янськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючої судді Неженцевої О.В.

при секретарі Дзюба М.О.

розглянувши у приміщенні суду міста Слов'янська справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Мінеральне-1» до Маяківської сільської ради про визнання нечинним рішення,

В С Т А Н О В И В :

12 квітня 2016 року ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Мінеральне-1» ( далі- ТОВ « СГП « Мінеральне-1») звернулося до суду з адміністративним позовом до Маяківської сільської ради про визнання нечинним рішення Маяківської сільської ради «Про встановлення місцевих податків (в частині плати за землю) на території Маяківської сільської ради» від 10.07.2015 року № 6/44-490, мотивуючи свої вимоги тим, що зазначене рішення прийняте не у спосіб, встановлений законом.

Представник позивача Сніменко О.І., який діє на підставі довіреності юридичної особи б/н від 11.02.2016 р., був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, проте не використав свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подав заяву, у якій зазначив, що заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу за його відсутністю, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності представника позивача.

В адміністративному позові зазначено про те, що 18.11.2015 р. ТОВ «СГП «Мінеральне-1» звернулося до Маяківської сільської ради з проханням про повідомлення щодо прийняття рішення про встановлення ставок податку на землю. 20.11.2015 р. відповідачем надано позивачу копію рішення сесії Маяківської сільської ради від 10.07.2015 р. № 6/44-490 «Про встановлення місцевих податків (в частині плати за землю) на території Маяківської сільської ради». Позивач вважає, що це рішення відповідача прийнято не у спосіб, передбачений Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 11.09.2003 р. № 1160-IV ( далі- Закон №1160-IV) , оскільки у порушення вимог цього закону: 1) рішення відповідача не було включено до плану підготовки проектів регуляторних актів на 2015 рік та не було оприлюднено плану діяльності регуляторного органу, що є порушенням статті 7 цього Закону; 2) відповідач не розробив аналіз регуляторного впливу до проекту цього рішення та не оприлюднював його, що є порушенням статей 8,36 цього Закону; 3) не оприлюднював повідомлення про оприлюднення проекту регуляторного акту та не оприлюднив проект регуляторного акту, що є порушенням статей 9,13 цього Закону; внаслідок чого позивач був позбавлений можливості ознайомитися з проектом цього рішення, взяти участь у його обговоренні, надати свої зауваження та пропозиції; 4) відповідна постійна комісія не подавала проект регуляторного акту та аналіз регуляторного впливу до Держпідприємництва України та не отримавши пропозицій зробила висновок про відповідність проекту рішення вимогам Закону №1160-IV, що є порушенням статті 34 цього ж Закону; 5) саме рішення відповідача від 10.07.2015 р. № 6/44-490 «Про встановлення місцевих податків (в частині плати за землю) на території Маяківської сільської ради», у порушення положень ст. 12 Закону №1160-IV, не оприлюднювалось, у зв?язку із чим відповідно до положень ст.57 Конституції України це рішення є нечинним. Крім того, положеннями ст.274.1 Податкового кодексу України передбачено, що ставки податку на земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюються у розмірі не більше 3 % від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не більше 1 % від їх нормативної грошової оцінки. У порушення зазначеної нормативно-правової норми оскаржуваним рішенням встановлено ставку податку не землі сільськогосподарського призначення у розмірі 2,5 % від нормативної грошової оцінки.

Зазначивши про протиправність цього рішення Маяківської сільської ради, яким збільшено податкове навантаження на позивача, позивач, посилаючись на положення Закону України №1160-IV, просить визнати нечинним рішення Маяківської сільської ради від 10.07.2015 р. № 6/44-490 «Про встановлення місцевих податків (в частині плати за землю) на території Маяківської сільської ради» з моменту його прийняття та вирішити питання розподілу судових витрат.

Відповідач- Маяківська сільська рада Слов'янського району Донецької області. була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, але представник відповідача до зали судового засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення судового засідання не надав. Враховуючи неодноразове належне повідомлення відповідача, отримання ним копії адміністративного позову із доданими документами та ухвали про відкриття провадження 19 квітня 2016 року /а.с.39/, та ненадання суду будь-яких письмових заяв або заперечень щодо заявлених позовних вимог, суд приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до положень статті 11 КАС України розгляд і вирішення судом справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою, відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це потрібно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до копії рішення Маяківської сільської ради № 6/44-490 «Про встановлення місцевих податків (в частині плати за землю) на території Маяківської сільської ради» від 10.07.2015 р.,з посиланням на положення Податкового кодексу України, Земельного кодексу України, Законів України « Про оренду землі» та « Про місцеве самоврядування», було прийнято рішення про: 1) Затвердити положення про плату за землю Маяківської сільської ради (додається) ; 2) Встановити ставки земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено ( незалежно від місцезнаходження), згідно додатку 1-2; 3) Встановити ставки земельного податку за земельні ділянки розташовані за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено, згідно додатку 3; 4) Встановити розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності за межами населених пунктів та в межах населених пунктів сільської ради, згідно додатку 4; 5) Встановити розмір орендної плати на земельні ділянки державної і комунальної власності в межах населених пунктів сільської ради, згідно додатку 5; 6) Зазначене рішення підлягає оприлюдненню до 15.07.2015 року; 7) Це рішення набуває чинності з 01 січня 2016 року; 8) Контроль за виконанням даного рішення покласти на постійну комісію з питань планування бюджету та фінансів. /а.с.4-10/.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 42926751 від 28.08.2015 р., земельна ділянка (кадастровий номер :07:000:0174), площею 3,71 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Маяківської сільради Слов?янського району, належить ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Мінеральне-1» на праві приватної власності /а.с.12/. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 42717944 від 25.08.2015 р., земельна ділянка (кадастровий номер :07:000:0416), площею 5,1308 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Маяківської сільради Слов?янського району, належить ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Мінеральне-1» на праві приватної власності /а.с.13/.

Відповідно до положення ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст серед інших належить вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно з п.35 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, місцевої ради вирішується питання затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України.

Таким чином, суд приходить до переконання про винесення оспорюваного рішення належним суб?єктом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положення п.1 ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

З 01 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України ( далі - ПК України), який відповідно до пункту 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справлення податків і зборів.

За змістом п.п.9.1.10 п.9.1 ст.9 ПК України плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК України платником податку є власники земельних ділянок, земельних часток( паїв) та землекористувачі.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному Податковим кодексом України, зокрема п.п.12.3.2-12.3.4 п.12.3 ст. 12.

Відповідно до положень статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно- правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Із змісту заявлених позовних вимог убачається, що позивачем ставиться питання про визнання нечинним рішення відповідача в цілому, незважаючи на те, що цим рішенням має місце встановлення ставок земельного податку на земельні ділянки сільськогосподарського призначення як в межах населеного пункту ( додаток 1 до пункту 2 рішення), так і за межами населеного пункту ( додаток 2 до пункту 2 рішення), щодо яких нормативну грошову оцінку проведено, а додатком 3 до пункту 3 рішення встановлено ставки земельного податку на земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів, нормативну грошову оцінку яких не проведено та додатком 4 до пункту 4 рішення встановлено розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Між тим позивачем не зазначається: яким чином це рішення, враховуючи різний статус земель та їх місцерозташування, різний вид оплати за землю ( земельний податок, орендна плата) порушує права саме позивача.

При викладенні обставин, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги було зроблено посилання на порушення відповідачем положень Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» від 11 вересня 2003 року № 1160-IV (далі- Закон № 1160-IV) щодо прийняття цього рішення не у спосіб визначений цим Законом.

У розумінні Закону України № 1160-IV регуляторним актом є прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання. Цим же Законом закріплено, що до регуляторних органів, серед інших, належать органи місцевого самоврядування.

У пункту 7 рішення Маяківської сільської ради за № 6/44-490 від 10 липня 2015 року зазначено про те, що це рішення набуває чинності з 01 січня 2016 року, тобто зазначені ставки вводяться саме з цього часу.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та Перехідних положень до Закону України « Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року № 909-VIII встановлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункті 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Аналогічні положення щодо не застосування положень Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» щодо рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік, були викладені у пункті 4 Прикінцевих положень до Закону України « Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII.

Враховуючи вищенаведене, законних підстав для задоволення позовних вимог про визнання нечинним рішення відповідача від 10 липня 2015 року з причини прийняття цього рішення не у спосіб , передбачений Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», немає.

Крім того, позивачем при обгрунтуванні позовних вимог було зроблено посилання на положення підпунктів пунктів 265.1 статті 265 та 266.5 статті 266 ПК України, в той час як зазначені норми стосуються питань податку та ставок податку щодо нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки.

Враховуючи те, що із змісту позовних вимог не вбачається зазначення місцерозташування земельних ділянок, власником яких є позивач згідно раніше зазначених державних актів , та не зазначено: яка саме ставка земельного податку на земельну ділянку( яким додатком передбачена)на думку позивача, суперечить положенням ст. 274.1 ПК України (ставки за рішенням відповідача викладені у чотирьох окремих додатках до нього), виходячи із положень статей 2, 6 КАС України підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання рішення відповідача з причини порушення саме ст. 274.1 Податкового кодексу України немає.

При зверненні до суду ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Мінеральне-1» були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1378 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією від 06 квітня 2016 року. Враховуючи те, що у задоволенні позовних вимог позивачу судом відмовлено, відповідно до положень статті 94 КАС України підстав для відшкодування на користь позивача понесених судових витрат немає. /а.с.14/.

Керуючись ст.12 Земельного кодексу України, ст.274.1 Податкового кодексу України Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», ст.ст. 2, 17, 18, 69, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Мінеральне-1» до Маяківської сільської ради про визнання нечинним рішення Маяківської сільської ради «Про встановлення місцевих податків (в частині плати за землю) на території Маяківської сільської ради» від 10 липня 2015 року № 6/44-490 з моменту його прийняття відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду подається Донецькому апеляційному адміністративному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (проголошення вступної та резолютивної частини постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадку та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: О.В.Неженцева