Справа № 2а-10174/12/1370
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" травня 2016 р. м. Київ К/800/3861/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Головчук С.В.,

Швеця В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова до Публічного акціонерного товариства "Львівтеплоелектропроект" про стягнення заборгованості за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2012 року управління УПФУ в Личаківському районі м. Львова звернулося до суду з позовом до ПАТ "Львівтеплоелектропроект", у якому просило стягнути з відповідача суму заборгованості з відшкодування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), і сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право наукові працівники, за період 2009-2012 років у розмірі 223342,93 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2013 року позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2013 року та прийнято нове рішення.

Позов в частині вимог про стягнення з ПАТ «Львівтеплоелектропроект» 192845,77 грн. заборгованості за період з 2009 року по 2011 року включно по відшкодуванню витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів - залишено без розгляду.

У задоволенні позовних вимог УПФУ у Личаківському районі м. Львова про стягнення з ПАТ «Львівтеплоелектропроект» 30497,16 грн. заборгованості за 2012 рік по відшкодуванню витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року, УПФУ в Личаківському районі м. Львова звернулося з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, суд, в межах ст. 220 КАС України, дійшов до висновку про часткове задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Так, судами попередніх інстанції встановлено, що позивач звернувся до відповідача з повідомленнями та повідомленнями-уточненими про суми витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за 2009 - 2012 роки, що згідно розрахунків позивача становить 223342,93 грн., в тому числі за 2009 рік - 81599,96 грн., за 2010 рік - 75501,01 грн., за 2011 рік - 35740,80 грн., за 2012 рік - 30497,16 грн.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції в частині 2009-2011 роки включно та залишаючи позовні вимоги без розгляду, апеляційний суд дійшов до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Проте апеляційний суд дійшов до такого висновку помилково, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини дев'ятої статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується: для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації за рахунок коштів державного бюджету; для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом; для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Пунктом 5 Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затвердженого постановою КМУ від 24.03.2004 року № 372 (далі - Порядок) встановлено, що розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами ПФУ до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення.

Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісячно до 25 числа перераховують органу ПФУ за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

Згідно з пунктом 8 Порядку у разі порушення строку сплати коштів, які спрямовуються на фінансування різниці у розмірі пенсії, органи ПФУ стягують відповідні суми у порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що недоїмка це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 15 статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Подібна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року № 21-496а14 та від 07 квітня 2015 року № 21-113а15 які зазначають, що у разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки) яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств за Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, строки звернення до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості (недоїмки), передбачені статтею 99 КАС, не застосовуються.

Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції про те, що мають застосовуватися наслідки пропущення строку звернення з адміністративним позовом до суду, не ґрунтується на положеннях чинного законодавства України, у зв'язку з чим постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року підлягає скасуванню, а справа направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду в цій частині.

Крім того, колегія суддів також не погоджується з висновком апеляційного суду про те, що оскільки ВАТ «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «Львівтеплоелектропроект» не займалося науковою діяльністю, не внесене до Державного реєстру наукових установ України, у нього відсутня вчена рада та ним не подавалося до органів державної статистики звітність форми 1.2 - наука, не проходило атестацію згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про державну атестацію науково-дослідних (науково-технічних) установ» від 7 квітня 1998 року № 469, а тому ВАТ «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «Львівтеплоелектропроект» не є науковою установою в розумінні Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

Висновок апеляційного суду про те, що ВАТ «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «Львівтеплоелектропроект» та його правонаступник ПАТ «Львівтеплоелектропроект» (ПАТ «Центр енергетичних інновацій») не є науковими установами в розумінні Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», яким надається підтримка держави, то відповідно і не мають податкових пільг та державної підтримки, котрі надаються науковим установам, і за рахунок яких атестовані наукові установи мають можливість виплачувати додаткові суми наукових пенсій є передчасним.

Тобто, апеляційним судом передчасно та необгрунтовано зроблено висновок, що заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» і сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів за 2012 рік, є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Також апеляційним судом не досліджувався статут відповідача ПАТ "Львівтеплоелектропроект" з якого б вбачалося яку відповідальність за зобов'язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до нього, як правонаступника юридичної особи ВАТ «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «Львівтеплоелектропроект» по призначеним раніше науковим пенсіям особам, колишнім працівникам, які набули науковий стаж на цьому підприємстві, відповідно до наданих довідок про науковий стаж, які є чинними та не скасованими в установленому Законом порядку.

Відповідно до положень частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 231 КАС України, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова - задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2014 року - скасувати. Справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф. Ситников

С.В. Головчук

В.В. Швець