Справа № 2а-2210/11
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2016-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2016 року м. Київ К/9991/26070/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Заїки М.М.,

Рецебуринського Ю.Й.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2012 року в справі за її позовом до Хочинської сільської ради Олевського району Житомирської області про стягнення грошової компенсації,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернулася в суд із адміністративним позовом в якому зазначала, що по 17 листопада 2010 року перебувала на виборній посаді голови Хочинської сільської ради Олевського району Житомирської області. Посилаючись на те, що працевлаштуватися на попередній роботі не має можливості, а інша рівноцінна робота відсутня, відповідно до статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» має право на середню заробітну плату, яку одержувала на виборній посаді у раді, на період не більше шести місяців.

Відповідач відмовив у виплаті заробітної плати, чим порушив право на належне матеріальне забезпечення, а тому просила визнати його дії протиправними та зобов'язати здійснити виплату грошової компенсації в сумі 35 697,96 грн.

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 29 листопада 2011 року позов задоволено у зв'язку з існуванням підстав, передбачених статтею 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2012 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, позивач ставить питання про скасування рішення апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням першого пленарного засідання Хочинської сільської ради Олевського району Житомирської області від 17 листопада 2010 року повноваження позивача на посаді сільського голови припинено у зв'язку з затвердженням результатів виборів від 31 жовтня 2010 року. Також рішенням сільської ради від 17 листопада 2010 року вирішено питання про виплату компенсації ОСОБА_4 у зв'язку з неможливістю працевлаштування на попередньому місці роботи.

Рішенням другої сесії шостого скликання від 04 грудня 2010 року відмінено виплату компенсаційних виплат без скасування відповідно рішення від 17 листопада 2010 року.

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 07 липня 2011 року, яка набрала законної сили, визнано незаконним та скасовано рішення другої сесії шостого скликання Хочинської сільської ради Олевського району Житомирської області від 04 грудня 2010 року в частині відміни ОСОБА_4 компенсаційних виплат, передбачених статтею 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

Протестом в.о. прокурора Олевського району від 25 липня 2011 року скасовано рішення першої сесії шостого скликання Хочинської сільської ради Олевського району Житомирської області від 17 листопада 2010 року у зв'язку з тим, що на час припинення повноважень сільського голови ОСОБА_4 отримувала пенсію за віком, а тому не мала права на грошові виплати.

Рішенням сьомої сесії шостого скликання від 05 серпня 2011 року № 55 на виконання протесту прокурора скасовано рішення першої сесії шостого скликання від 17 листопада 2010 року.

Відмовляючи в задоволенні позову апеляційний суд виходив з того, що оскільки позивачу призначено пенсію за віком, то вона не має права на виплату, передбачену статтею 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального й процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв'язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.

Судами попередніх інстанцій встановлено що з червня 2009 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вид призначеної позивачу пенсії міститься у переліку видів пенсійного забезпечення відповідно до частини другої статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», а тому апеляційний суд прийшов до обґрунтованого висновку що за позивачем не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді.

Положення частини другої статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» передбачає що особа, яка має право на пенсійне забезпечення, є соціально захищеною, а тому на неї не поширюються пільги, передбачені даною нормою права.

Посилання позивача у обґрунтування касаційної скарги на те, що оскільки пенсію їй призначено відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Закону України «Про пенсійне забезпечення», тому обмеження, передбачені частиною другою статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих, рад» на неї не поширюються, є помилковим. Пенсійне забезпечення - це встановлений державою вид матеріального забезпечення громадян у вигляді пенсій та соціальних послуг, який надається із настанням пенсійного віку, досягненням трудового стажу або у зв'язку з втратою працездатності чи втратою годувальника за рахунок коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування та Державного бюджету, та врегульований рядом законодавчих актів.

Також неправомірним є посилання на необхідність виконання відповідачем вимог рішення від 17 листопада 2010 року про виплату компенсації, у зв'язку з його не скасуванням, оскільки у даній справі позовними вимогами було виплата грошової компенсації, а не виконання прийнятого рішення.

Рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстав для його скасування та залишення в силі рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: