Справа № 155/204/16-а, 2а-156/13/16
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2016-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року Справа № 876/3106/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 08 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Горохівському районі Волинської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Горохівському районі Волинської області, правонаступником якого є Локачинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області (далі - відповідач) про визнання протиправними дій та зобов'язання відповідача поновити виплату раніше призначеної пенсії у зв'язку з втратою годувальника, як інваліду з дитинства III групи, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 червня 2015 року.

Постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 08 квітня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та невстановлення всіх обставин справи, просить оскаржувану постанову скасувати і прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що чинним законодавством передбачено, що тимчасово особам, на яких поширюється дія Закону України «Про державну службу» і у період роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, пенсії, призначені відповідно до цієї статті не виплачуються. Оскільки позивач працює на посаді державного службовця, то відновлення виплати йому пенсії відбудеться після звільнення з посади державного службовця.

Особи, які беруть участь у справі, просили справу розглядати за їх відсутності, належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії у зв'язку із втратою годувальника, як інвалід ІІІ групи з дитинства, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058), та одночасно працює на посаді помічника судді в Горохівському районному суді Волинської області (а.с. 6, 8, 9, 11). На час виникнення спірних правовідносин посада помічника судді відносилась до посад державної служби.

У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ (далі - Закон № 213), як пенсіонеру, який працює на посаді державного службовця, виплату пенсії по втраті годувальника як інваліду ІІІ групи призупинено, починаючи з 01.04.2015 року. Також Законом України від 24.12.2015 року № 911 -VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», було продовжено період, з якого пенсіонеру, який працює на посаді державного службовця, пенсії не виплачуються, а саме з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

28 січня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії у зв'язку із втратою годувальника, як інваліду ІІІ групи з дитинства (а.с. 10).

Листом від 10 лютого 2016 року № 25/Ч-01 відповідач відмовив у поновленні виплати пенсії з посиланням на те, що з 01.04.2015 року по 31.12.2016 року встановлений особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам, незалежно від часу їх призначення. Пенсіонерам, які працюють на посадах державних службовців, у вказаний період виплата пенсій припиняється, а тому підстави для поновлення пенсії відсутні (а.с. 12-13).

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Такими законами є: Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та спеціальні закони, норми яких застосовуються при призначенні пенсії окремим категоріям громадян.

Законом № 213 внесено зміни до статті 47 Закону № 1058 та викладено вказано статтю в наступній редакції: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється».

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 213 порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону № 213 покладено обов'язок на Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: підготувати та подати до 1 травня 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах; забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

З аналізу наведених положень Закону № 213 слідує, що підставою для припинення виплати пенсії є сам факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», при цьому не має значення, чи набула особа таке право чи ні.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до події, факту застосовується той закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Під дією норми права у часі слід розуміти поширення дії нової норми на ті правові наслідки, які хоча й випливають з юридичних фактів, що виникли під час чинності попередньої норми, проте настають після набрання чинності новою нормою.

Таким чином, застосовується норма, яка була чинною на момент здійснення відповідної дії. Більш пізня норма права скасовує дію попередньої норми, отже, стара норма права перестає діяти, оскільки замінена пізнішою, яка регулює ті самі суспільні відносини.

Стаття 47 Закону № 1058 у редакції Закону № 213 не визнана неконституційною, позивач не займає посади в органах, перелічених в пункті 3 Прикінцевих положеннях Закону № 213, а обіймає посаду, яка дає право на призначення пенсії на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», тому відповідач правомірно тимчасово припинив виплату пенсії позивачу.

Крім того, Прикінцевими положеннями Закону № 213 визначено вичерпний перелік осіб, щодо яких скасовуються обмеження у виплаті пенсії на період роботи у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій на загальних підставах. У цьому переліку Закон № 1058 відсутній.

Щодо доводів позивача про неприйняття до 1 червня 2015 року закону, що стосувався б усіх видів пенсійного забезпечення осіб, у тому числі спеціальних пенсій, колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно, на виконання пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 213 щодо призначення пенсій (у тому числі спеціальних) до 1 червня 2015 року відповідний Закон не прийнято.

У зв'язку з цим з 1 червня 2015 року втрачають чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються. Особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія має призначатись відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому слід враховувати, що до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка регламентує загальний порядок виплати пенсії, Законом № 213 внесено аналогічні зміни щодо обмеження виплати пенсії у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у випадку перебування цих пенсіонерів на державній службі.

Пункт 5 Прикінцевих положень Закону № 213 не містить застережень щодо поновлення виплати пенсії у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, а тому відповідач обґрунтовано відмовив у поновленні виплати пенсії.

Судом першої інстанції при винесенні судового рішення не враховані вказані вимоги Закону, а тому прийнято помилковий висновок про задоволення позовних вимог.

З урахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції через порушення ним норм матеріального права, які призвели до ухвалення неправильного рішення, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195,197,198,202,205,207,254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Локачинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області задовольнити повністю.

Постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 08 квітня 2016 року у справі № 155/204/16-а - скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Р.Курилець

Судді М.П.Кушнерик

О.І.Мікула