Справа № 803/610/16
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року Справа № 803/610/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Масюк Г.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про стягнення одноразової та щомісячної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області про стягнення одноразової та щомісячної допомоги.

Вказаний позов мотивовано тим, що 07.11.2015 року він був прийнятий на роботу співробітника у Головне управління Національної поліції у Волинській області. 02.02.2016 року позивач був звільнений із займаної посади за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (через хворобу). На момент звільнення в нього було 12 років 4 місяці 20 днів вислуги років.

При звільненні зі служби у відповідності до Закону України «Про національну поліцію», статей 9, 9-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» йому мала бути виплачена одноразова грошова допомога у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та виплачуватися протягом року після звільнення щомісячна грошова допомога у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням, які на момент звернення до суду виплачено йому не було. Просив стягнути вказані допомоги в судовому порядку.

Відповідач у поданих суду письмових запереченнях позов не визнав, просив в їх задоволенні відмовити з наступних підстав. Відповідно до статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» ОСОБА_3 ГУ Національної поліції у Волинській області було нараховано одноразову грошову допомогу в розмірі 50% відсотків місячного грошового забезпечення за кожен календарний рік служби, яка позивачу була виплачена у повному розмірі 12.05.2016 року.

Що стосується виплати щомісячної допомоги то зазначає, що відповідно до ст. 9-1 вказаного Закону вона виплачується особі, яка не набула права на пенсію, а позивачу була призначена пенсія по інвалідності, а тому в нього відсутнє право на отримання вказаної допомоги. У зв'язку з чим просить в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала із підстав у ньому викладених, та зазначила, що одноразова допомога була виплачена позивачу не в повному розмірі, оскільки при її обрахунку не були взяті до уваги всі надбавки, які отримував ОСОБА_3 на момент звільнення. Також зазначає, що інвалідність позивачу присвоєна лише в травні 2016 року, а тому він має право на отримання щомісячної грошової допомоги після звільнення.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав із підстав викладених у письмових запереченнях.

Суд заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов підлягає до часткового задоволення враховуючи наступне.

Згідно статті 102 Закону «Про Національну поліцію» визначено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» встановлено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п'яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до статті 9-1 вказаного Закону, визначено, що особам, які звільнені зі служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення зі служби виплачується щомісячна грошова допомога в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням.

Порядок та умови виплати вказаних допомог регламентовано «Порядком обсичлення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги», затвердженого Постановою КМ України № 393 від 17.07.1992 року.( Далі Порядок № 393).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 07.11.2015 року Наказом № 1 о/с ГУ Національної поліції у Волинські області прийнятий на службу в поліцію.

Згідно Наказу № 19 о/с «По особовому складу» від 02.02.2016 року позивача звільнено зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (через хворобу). На момент звільнення вислуга років в календарному обчисленні позивача становить 12 років 4 місяці 20 днів.

Позовна вимога про виплату одноразової грошової допомоги до задоволення не підлягає враховуючи наступне.

Дійсно, враховуючи вимоги статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», позивачу при звільненні підлягала до виплати вказана допомога у розмірах визначених вказаною статтею.

Як встановлено в судовому засідання така допомога позивачу була виплачена 12.05.2016 року, що підтверджується відомістю про зарахування коштів на зарплатну картку ( а.с. 18), платіжним дорученням від 11.05.2016 року (а. с. 17), інформацією про нарахування та виплату даної допомоги (а. с. 16). Про виплату вказаної допомоги та отримання її позивачем не заперечила в судовому засіданні і представник позивача.

Тому в суду відсутні підстави для стягнення вказаної допомоги, так як вона вже виплачена і спірні правовідносини вирішено, а відтак відсутні порушення прав ,свобод або інтересів позивача зі сторони відповідача, які потребують захисту.

Отже, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Суд не приймає до уваги твердження представника позивача, що відповідачем при обрахунку та виплаті вказаної допомоги не були враховані всі виплати на момент звільнення які отримував позивач, що вплинуло на розмір одноразової допомоги, так як воно повністю спростовано дослідженими в ході судового розгляду справи доказами.

Згідно Порядку № 393 при виплаті та нарахуванні одноразової допомоги беруться за основу виплати, які отримувала особа на момент звільнення. Як вбачається із грошового атестата № 59 (а. с 33), розрахункового листа за лютий 2016 року (а. с. 34) ОСОБА_3 отримував грошове забезпечення яке складалося: із посадового окладу, окладу за спеціальним званням та надбавку за вислугу років в розмірі 25%. Інших доплат (премій, допомог тощо) позивач не отримував.

Всі нарахування та виплати, які отримував позивач на момент звільнення, були враховані відповідачем при нарахування та виплаті одноразової допомоги. Протилежного в судовому засіданні не встановлено.

Позовні вимоги в частині стягнення щомісячної допомоги протягом одного року після звільнення в розмірі посадового окладу за військовим (спеціальним) званням ОСОБА_3 підлягають задоволенню лише за лютий 2016 року, враховуючи наступне.

Абзацами 1-4 пункту 11 даного Порядку встановлено, що особам, звільненим із служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення із служби виплачується щомісячна грошова допомога у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням.

Щомісячна грошова допомога виплачується тим особам, що під час служби мали право на отримання окладу за військовим (спеціальним) званням.

Річний строк для виплати щомісячної грошової допомоги особам, зазначеним у абзаці першому цього пункту, обчислюється з дня звільнення їх із служби. Допомога виплачується з дня, що настає за датою, по яку особі нараховано грошове забезпечення при звільненні.

Виплата щомісячної грошової допомоги здійснюється Міністерством внутрішніх справ, Національною поліцією, через уповноважені ними органи.

Враховуючи вимоги статті 9-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», пункту 11 Порядку № 393 позивач має право на отримання вказаної щомісячної грошової допомоги, так як підпадає під критерії визначенні даними нормативними актами, починаючи з дня, що настає за датою по яку йому нараховане грошове забезпечення, тобто після 02.02.2016 року.

Із довідки № 1757/04-13 від 31.05.2016 року Луцького міського центру зайнятості вбачається, що ОСОБА_3 звернувся та зареєстрований як такий, що шукає роботу 09.02.2016 року. У відповідності до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» з 09.02.2016 року йому надано статус безробітного.

Абзацом 5 пункту 11 Порядку визначено, що особам, які в період отримання щомісячної грошової допомоги: знову прийняті (призвані) на службу або поновлені на службі (посаді), виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем прийняття (призову) на службу або поновлення на службі (посаді); були зареєстровані в установленому порядку в державній службі зайнятості, виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем реєстрації; набули право на пенсію, зокрема від органів соціального захисту населення, виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем призначення пенсії. Якщо виплату пенсії припинено відповідно до законодавства протягом одного року після звільнення, виплата допомоги поновлюється з місяця, що настає за місяцем припинення виплати пенсії.

Враховуючи ту обставину, що позивач 09.02.2016 року зареєстрований в центрі зайнятості як безробітний, виплата вказаної допомоги повинна була б бути припинена йому відповідачем із березня 2016 року. Тобто право на отримання щомісячної грошової допомоги після звільнення у розмірі посадового окладу в позивача є лише за лютий 2016 року, яка йому на даний час не виплачена, а тому, враховуючи вищезазначене, позовні вимоги про стягнення щомісячної грошової допомоги підлягають до задоволення лише в цій частині.

Керуючись статтею 158, частиною третьою статті 160, статтями 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про національну поліцію», Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути із Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_3 щомісячну грошову допомогу в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням за лютий 2016 року починаючи з дня, що настає за датою по яку особі (позивачу) нараховано грошове забезпечення при звільненні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі до 06 червня 2016 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк