Справа № 810/2638/15
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" червня 2016 р. м.Київ К/800/42143/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Швед Е.Ю.,

секретар судового засідання - Ярош Д.В.,

за участю представників:

позивача - Приліпи М.М.,

відповідача - Чернявської О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Київської митниці ДФС на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кволіті Фіш» до Київської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення надмірну сплачених митних платежів, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кволіті Фіш» звернулося з адміністративним позовом до Київської міжрегіональної митниці ДФС, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення від 05 червня 2015 року №125110008/2015/010071/2 про коригування митної вартості товарів; присудити з Державного бюджету України на користь ТОВ «Кволіті Фіш» понесені витрати по сплаті надмірно сплачених грошових коштів в сумі 314013,26 грн., з них податку на додану вартість - 204473,75 грн. та мита - 109539,51 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про неправомірність відмови у прийнятті до оформлення митної декларації та винесення відповідачем рішення про визначення митної вартості товарів за резервним методом, що призвело до надмірної сплати митних платежів. Вказував про надання усіх необхідних документів на підтвердження заявленої ним митної вартості за ціною контракту щодо ввезених товарів.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

При винесенні рішення суд першої інстанції виходив із правомірності дій відповідача щодо прийняття рішення про коригування митної вартості у зв'язку із наявністю у поданих документах розбіжностей та ненаданням позивачем витребуваних додаткових документів, що не дозволило митниці провести митне оформлення за заявленою вартістю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року задоволено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кволіті Фіш»; постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці ДФС від 05 червня 2015 року №125110008/2015/010071/2 про коригування митної вартості товарів та ухвалено в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці ДФС від 05 червня 2015 року №125110008/2015/010071/2 про коригування митної вартості товарів; у решті постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване безпідставністю коригування митницею митної вартості, оскільки позивачем надано митному органу всі передбачені чинним законодавством документи, необхідні для визначення митної вартості ввезеного товару, та обґрунтованістю вимог щодо скасування рішення про коригування митної вартості.

Не погоджуючись із рішенням апеляційного суду, Київська митниця ДФС звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року та залишити в силі постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року.

У касаційній скарзі відповідач зазначає про правомірність коригування митної вартості із застосуванням резервного методу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кволіті Фіш» у поданих запереченнях просить повністю відмовити у задоволенні касаційної скарги, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 12 серпня 2014 року між компанією «NORSK SJOMAT AS», Норвегія (продавець) та позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Кволіті Фіш» (покупець) укладено контракт №2014/01, відповідно до умов якого продавець зобов'язується протягом усього терміну дії даного контракту поставляти, а покупець приймати та оплачувати продукцію на умовах відповідно до інвойсу за кожною партією товару, що поставляється.

З метою здійснення митного оформлення товару імпортованого за контрактом від 12 серпня 2014 року №2014/01 позивачем до митниці подано декларацію митної вартості від 05 червня 2015 року №125110008/2015/108985 (далі - МД), відповідно до якої митна вартість визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, тобто за основним (першим) методом визначення митної вартості товарів.

На підтвердження заявленої митної вартості позивачем митному органу подано: (3105) інвойс від 22 травня 2015 року №32850; (3141) пакувальний лист від 22 травня 2015 року №б/н; (d4104) Контракт; (d4207) договір-доручення від 20 серпня 2014 року про надання послуг митного брокера №20-08/14; (d5053) ветеринарні свідоцтва від 02 червня 2015 року №203009; (d5501) інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару від 26 травня 2015 року № 2730; (d5504) інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 26 травня 2015 року №2730; (d6001) міжнародний ветеринарний сертифікат від 26 травня 2015 року №1; (7011) сертифікат про походження товару загальної форми б/н від 26 травня 2015 року; (d9000) якісне посвідчення б/н від 22 травня 2015 року; (d9610) копію митної декларації країни відправлення № 0012/0040254/AL від 26 травня 2015 року.

За результатами розгляду поданих документів та у зв'язку із спрацюванням Автоматичної системи аналізу та управління ризиками за наступними профілями ризиків: 101-1 «витребування оригіналів документів, зазначених у митній декларації, або належним чином засвідчених копій таких документів»; 105-2 «контроль правильності визначення митної вартості товарів», виявленням неповноти поданих декларантом відомостей, зокрема декларантом не додано до митної декларації банківський платіжний документ про оплату товару, не надав документ, що підтверджує вартість перевезення (додана до митної декларації довідка про транспортні витрати б/н від 29 травня 2015 року, складена транспортною компанією LARS PRIM, таким документом не вважається), не надав ні зовнішньоекономічний контракт (у декларації він позначений кодом (d 4104), тобто, зберігається у декларанта), ні додаткової угоди до нього, не надав документів на підтвердження наявності/відсутності витрат на страхування, їх розмір.

Митним органом 05 червня 2015 року о 12:29 направлено декларанту електронне повідомлення, вказавши при цьому на необхідність з урахуванням вимог п.2 ст.53 МК України надати: зовнішньоекономічний договір (контракт) та додатки до нього у разі наявності; якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Крім того, відповідачем 05 червня 2015 року о 14:17 направлено позивачу електронне повідомлення про необхідність подання додаткових документів, які підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення, а саме: платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару (з реквізитами, необхідними для ідентифікації даного товару); висновки спеціалізованої експертної організації про якісні та вартісні характеристики або інформацію біржових організацій про вартість товару.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кволіті Фіш» листом від 05 червня 2015 року №160 повідомило митницю про неможливість надання додаткових документів для підтвердження рівня митної вартості за МД, у зв'язку з чим просило прийнято рішення про коригування митної вартості товару раніше десятиденного терміну без урахування вимог ч.3 ст.53 МК України.

05 червня 2015 року Київською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №125110008/2015/010071/2 із застосуванням шостого (резервного) методу. Митну вартість товару скориговано з 2,33 доларів США за одиницю товару до 4,56 доларів США за одиницю товару.

У 33 графі рішення зазначено, що метод 1 не застосовується тому, що у наданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження митної вартості містяться розбіжності та декларантом не подано усіх необхідних додаткових документах для підтвердження митної вартості, та у зв'язку з невиконанням вимог ст.53 МКУ. Методи за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовуються у зв'язку з невиконанням вимог ст.59-60 МКУ; методи віднімання та додавання згідно зі статтями Митного кодексу України 62 та 63 не застосуються у зв'язку з відсутністю інформації щодо ціни складових для визначення за даними методами. Митну вартість визначено за методом №6 (резервний метод) з урахуванням наявної інформації в митному органі.

Також відповідачем 05 червня 2015 року видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125110008/2015/00028

05 червня 2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Кволіті Фіш» подано до Київської митниці ДФС нову митну декларацію №125110008/2015/109009 (3007), до якої додано: (3007) довідку про транспортні витрати від 29 травня 2015 року б/н; (3014) прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 20 травня 2015 року б/н; (3021) розрахунок ціни (калькуляція) від 20 травня 2015 року б/н; (3105) інвойс від 22 травня 2015 року №32850; (3141) пакувальний лист від 22 травня 2015 року б/н; (4103) додаткову угоду від 22 травня 2015 року №22/05/15 до Контракту; (d4104) Контракт; (d4207) договір-доручення від 20 серпня 2014 року №20-08/14 про надання послуг митного брокера; (d5053) ветеринарні свідоцтва від 02 червня 2015 року №203009; (d5501) інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару від 26 травня 2015 року №2730; (d5504) інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 26 травня 2015 року №2730; (d6001) міжнародний ветеринарний сертифікат від 26 травня 2015 року №1; (7011) сертифікат про походження товару загальної форми б/н від 26 травня 2015 року; (d9000) якісне посвідчення від 22 травня 2015 року б/н; (d9610) копію митної декларації країни відправлення від 26 травня 2015 року № 0012/0040254/AL. У зазначеній митній декларації позивачем відкориговано митну вартість з урахуванням рішення №125110008/2015/010071/2, а також сплачено всі митні платежі, визначені митницею. У зв'язку з цим уповноваженою особою митного органу прийнято рішення про завершення митного оформлення товару, пропуск його на митну територію України та випуск у вільний обіг шляхом проставляння відповідного штампу на МД від 05 червня 2015 року №125110008/2015/109009.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно ч.1 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч.2 ст.54 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.3 ст.54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Як встановлено ч.4 ст.54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

У відповідності до ч.5 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як встановлено ч.ч.2 - 5 ст.58 Митного кодексу України, основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Відповідно до ч.ч.1 - 3 ст.64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця, у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності поданих декларантом відомостей, які можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше, може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару.

Як вбачається із матеріалів справи, митним органом під час здійснення контролю наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей, використаних при обчисленні митної вартості, було встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містили не повні відомості щодо числових значень складових митної вартості товарів.

Отже, в даних спірних правовідносинах у митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявленої позивачем митної вартості товару. За вказаними обставинами митниця мала обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. При витребуванні додаткових документів митниця діяла відповідно до норм митного законодавства. При цьому відповідач, відповідно до наведених законодавчих норм надавав позивачу можливість підтвердження заявленої митної вартості чи корегування митної вартості шляхом надання додаткових документів, однак позивач витребуваних документів щодо підтвердження заявленої митної вартості не надав. Інших способів, ніж витребування додаткових документів, надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару, у митного органу щодо узгодження митної вартості товару із декларантом законодавчими нормами не передбачено.

У зв'язку з неможливістю об'єктивного визначення ціни товару за наданими позивачем документами, відмовою позивача від надання додаткових документів, у митниці не було можливості застосувати митну вартість, визначену позивачем, що дало митниці підстави для визначення митної вартості товарів за другорядними методами згідно з положеннями ст.ст.59, 60, 64 Митного кодексу України; митниця послідовно довела неможливість застосування попередніх методів, рішення митниці за формою та змістом відповідають встановленим законом вимогам.

За вказаними обставинами, з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, висловленої зокрема у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 21-5204а15, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що приймаючи рішення про коригування митної вартості Київська митниця діяла в межах повноважень та на підставі вимог чинного законодавства, оскаржуване рішення митниці є правомірними, підстав для його скасування не вбачається. З урахуванням встановлених обставин суд першої інстанції прийняв вірне рішення про відмову в позові з підстав його необґрунтованості.

Висновки суду апеляційної інстанції про задоволення позову щодо визнання протиправними та скасування оскаржуваного рішення Київської митниці ДФС про коригування заявленої митної вартості є помилковими.

У відповідності із ст.226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Київської митниці ДФС задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року скасувати, постанову Київського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2015 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді