Справа № 2а/0470/11057/12
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року м. Київ К/800/12291/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Донця О.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою комунального підприємства "Гідроспоруди" Дніпропетровської міської ради на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2013 року у справі за позовом комунального підприємства "Гідроспоруди" Дніпропетровської міської ради до Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування акта,-

в с т а н о в и л а :

Комунальне підприємство "Гідроспоруди" звернулось до суду з позовом в якому просило визнати протиправними дій по встановленню порушень законодавства та складання акта перевірки та про визнання нечинним рішення у формі припису №4-4588-7-3 від 15 червня 2012 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2012 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області щодо висновків викладених в акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства України контролю дотримання нормативів скидів забруднюваних речовин в об'єкти довкілля від 31.05.2012 року - 14.06.2012 року. Визнано нечинним припис Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області від 15.06.2012 року №4-4588-7-3.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2013 року, постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову, якою відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, КП "Гідроспоруди" звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та підтверджується наявними у справі матеріалами, що 31 травня 2012 року уповноваженими працівниками з охорони навколишнього природного середовища - спеціалістами відділу інструментально-лабораторного контролю Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області проведено інструментальний контроль додержання нормативів скидів забруднюючих речовин в річку Дніпро Комунальним підприємством «Гідроспоруди» Дніпропетровської міської ради.

В акті перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства вчинено запис про те, що в комунальному підприємстві «Гідроспоруди» Дніпропетровської міської ради графік виробничого контролю за якістю зворотних (зливових) вод на 2012 рік відсутній, виробничий контроль не проводиться, результати у відділ інструментально-лабораторного контролю не надаються.

В той же час, на скидах стічної води в річку Дніпро перевищуються нормативи ГДК для водойм культурно-побутової категорії водокористування (при відсутності дозволу спеціального водокористування).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що працівниками Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області під час складання припису від 15.06.2012 року №4-4588-7-3 порушені вимоги чинного законодавства, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню, а припис скасуванню.

Натомість, суд апеляційної інстанції скасовуючи попереднє рішення та відмовляючи в задоволенні позовних вимог вказав, що якщо на балансі підприємства знаходяться зливові каналізаційні мережі, з яких до поверхневого водного об'єкту потрапляють виробничі стічні, зливові або талі води, таке підприємство зобов'язано розробити та погодити у встановленому порядку Правила приймання стічних вод, розробити та затвердити проект нормативів гранично допустимого скиду зворотних вод, а отже правомірними є дії відповідача та вказаний припис не підлягає скасуванню.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Згідно із Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25 червня 1991 року N 1264-XII, керівником контролюючого органу 15 червня 2012 року комунальному підприємству «Гідроспоруди» Дніпропетровської міської ради внесено припис №4-4588-7-3 про усунення порушень природоохоронного законодавства.

Керівника комунального підприємства «Гідроспоруди» Дніпропетровської міської ради зобов'язано додержуватись вимог природоохоронного законодавства - умов скидання стічних вод у водні об'єкти, розробити та погодити план-графік контролю додержання нормативів скидання стічних вод у поверхневі водойми, надавати інформацію про результати контролю у відділ інструментально-лабораторного контролю Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області.

Дренажно-дощові і каналізаційні системи знаходяться на балансі та обслуговуються Комунальним підприємством «Гідроспоруди» Дніпропетровської міської ради. З огляду на те, що скидання забруднюючих речовин у такі системи здійснюється іншими особами, то спеціальне водокористування здійснюється не балансоутримувачем, яким є позивач, а особами, які безпосередньо здійснюють скидання забруднюючих речовин.

Водночас, інститут водокористування регламентується Водним кодексом України. Він визначає водокористування як використання вод (водних об'єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, право на скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об'єктів). Первинні водокористувачі - це ті, що мають власні водозабірні споруди і відповідне обладнання для забору води. Вторинні водокористувачі (абоненти) - це ті, що не мають власних водозабірних споруд і отримують воду з водозабірних споруд первинних водокористувачів та скидають стічні води в їхні системи на умовах, які встановлюються між ними.

Права водокористувачів тісно пов'язані з обов'язками, які, в свою чергу, чітко регламентовані законом - дотримуватися встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин, не допускати заподіяння шкоди об'єктам навколишнього природного середовища, вести контроль за якістю і кількістю скинутих у водні об'єкти зворотних вод і забруднюючих речовин, а також подавати відповідним органам звіти в порядку, визначеному ВК України та іншими законодавчими актами.

Слід вказати, що водокористуванню притаманні основні риси природокористування і воно також може бути двох видів - загальне та спеціальне.

Загальне водокористування похідне від загального природокористування і тому здійснюється громадянами (фізичними особами) для задоволення їхніх потреб (купання, плавання на човнах, любительське і спортивне рибальство, водопій тварин, забір води з водних об'єктів без застосування споруд або технічних пристроїв та з криниць) безкоштовно, без закріплення водних об'єктів за окремими особами та без надання відповідних дозволів.

Під спеціальним водокористуванням треба розуміти забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води, а також окремо скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин зі зворотними водами із застосуванням каналів.

Водним кодексом України визначено випадки, коли використання вод не належить до спеціального водокористування. Право спеціального водокористування регламентується також Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності». У дозволі, відповідно, встановлюються ліміти забору води, використання води та скидання забруднюючих речовин.

Скидання стічних вод у водні об'єкти допускається лише за умови наявності нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин.

Отже, як вірно враховано апеляційним судом, якщо на балансі підприємства знаходяться зливові каналізаційні мережі, з яких до поверхневого водного об'єкту потрапляють виробничі стічні, зливові або талі води, таке підприємство зобов'язано розробити та погодити у встановленому порядку Правила приймання стічних вод, розробити та затвердити проект нормативів гранично допустимого скиду зворотних вод.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції вірно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається. Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу комунального підприємства "Гідроспоруди" залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: