Справа № 761/7842/16-а
Суддя: Маліновська В. М.
Дата ухвалення: 2016-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/7842/16-а
Провадження № 2-а/761/167/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Маліновської В.М.

при секретарі Кріт І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2016 року ОСОБА_1 (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Києва (Відповідач) про визнання незаконними дій та зобов'язання вчинити дії.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 21 квітня 2012 року УПФУ у Шевченківському районі м.Києва їй було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-VIII, виплата пенсії, що призначена Позивачці за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призупинена з 01.04.2015 року у зв'язку з тим, що вона працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії чи довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»). Разом з тим, відповідно до п. 5 р. ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та інших спеціальних законів. Такий закон як до 01.06.2015 року так і пізніше не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та інших спеціальних законів щодо пенсійного забезпечення, внаслідок чого пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цим законом не призначаються. Отже, оскільки Позивачка втратила право на призначення пенсії на умовах та в порядку, передбаченому Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та за іншими спеціальними законами, які з 01.06.2015 року не діють, то відпали підстави до призупинення виплати пенсії за віком. У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулась до УПФ України в Шевченківському районі м. Києва з заявою про поновлення виплати пенсії за віком, проте у поновленні виплати пенсії УПФ України в Шевченківському районі м. Києва було відмовлено, оскільки відповідно до чинного на даний час Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призупинена виплата пенсії за віком особам, які працюють, а Позивачка дотепер працює на посаді судді Верховного Суду України, тому не має права на поновлення пенсії.

Враховуючи вищевикладене, Позивачка просила: - визнати неправомірними дії УПФУ в Шевченківському районі м.Києва щодо відмови їй у поновленні виплати пенсії за віком; - зобов'язати УПФУ в Шевченківському районі м.Києва поновити їй виплату пенсії за віком з 1 червня 2015 року відповідно до чинного законодавства.

У судове засідання Позивачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, до суду не з'явилась. Разом з тим, у матеріалах справи наявне клопотання Позивачки про розгляд справи за її відсутності, подане через канцелярію суду 23 березня 2016р. (а.с.13).

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.23-26), причин неявки суд не повідомив, письмових заперечень чи пояснень по суті позовних вимог суду не направив.

Враховуючи належне повідомлення сторін про дату та час судового засідання, наявність у матеріалах справи клопотання Позивачки про розгляд справи за її відсутності, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які не з'явились, на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши подані Позивачкою документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 21.04.2012 року перебуває на обліку в УПФ України в Шевченківському районі м. Києва та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015р., який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, внесено зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких встановлено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього поновлюється.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави стверджувати про наступний порядок їх правового застосування: у разі, якщо особа, якій призначено пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від часу призначення), працює на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених спеціальними законами («Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів» та інші), станом на 01 квітня 2015 року, починаючи з цієї дати до кінця 2015 року виплата пенсії їй не проводиться.

Так, в судовому засіданні встановлено, що з 01 квітня 2015 року УПФ України в Шевченківському районі м.Києва призупинило виплату пенсії ОСОБА_1, оскільки вона займає посаду судді, яка дає право на призначення пенсії або щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В листопаді 2015 року Позивачка звернулась до УПФ України в Шевченківському районі м. Києва з заявою про поновлення з 01.06.2015 року виплати призначеної раніше пенсії за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» з тих підстав, що відповідно до п. 5 р. ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до закону України «Про судоустрій і статус суддів» та інших спеціальних законів (а.с.5).

Листом від 25.12.2015р. №В-486/09 УПФ України в Шевченківському районі м.Києва повідомило ОСОБА_1 про відмову у поновленні виплати пенсії з тих підстав, що Позивачка продовжує працювати на посаді судді, яка дає право на призначення пенсії або щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015р. пунктом 22 підпунктом 2 передбачено «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються», в зв'язку з чим тимчасове призупинення виплати пенсії Позивачці продовжено, іншого законодавством не передбачено (а.с.6-7).

Разом з тим, відповідно п. 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки до 01 червня 2015 року закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах не прийнято, з цього дня норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до спеціальних Законів («Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів» та інші), є скасованими. Тобто, правові норми, які надавали право особі, яка працює на посаді державного службовця, судді та інших визначених посадах, на призначення пенсії або щомісячного довічного утримання, припинили дію, починаючи з 01 червня 2015 року.

Таким чином, починаючи із зазначеної дати на позивача не поширюються встановлені частиною першою статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону від 02 березня 2015 року №213-VIII) обмеження щодо виплати пенсії, адже з 01 червня 2015 року робота на займаній позивачем посаді не дає права на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених спеціальними Законами. На даний час особам, які працюють на посадах, визначених згаданими спеціальними Законами, пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Тому, з 01 червня 2015 року відсутні правові підстави для невиплати позивачу пенсії за віком.

Такий висновок щодо правового застосування норм частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та пункту 5 Прикінцевих положень Закону від 02 березня 2015 року №213-VIII відповідає правовій позиції, висловленій Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 26 серпня 2015 року (адміністративна справа № 202/4641/15-а).

З огляду на положення статей 21, 105, 162 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією або бездіяльністю. Встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії незаконними і зобов'язати відповідача поновити нарахування та виплату належних сум пенсії відповідно до закону, а не самостійно їх обчислювати та приймати рішення про їх стягнення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 28 жовтня 2008 року (справи № 21-863во08 та № 21-739во08).

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положення ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частинами 1, 2 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Частиною другою статті 46 Закону передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що відповідачем, як органом, на який законом покладено обов'язок з виплати пенсій, внаслідок порушення норм чинного законодавства, допущено по відношенню до позивача протиправну бездіяльність, що виявилась у нездійсненні останньому відповідних виплат, починаючи з 01 червня 2015 року, в зв'язку з чим, суд вважає відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва у поновленні ОСОБА_1 виплати пенсії за віком з 01 червня 2015 року, - неправомірною та такою, що порушує законні права та інтереси позивача.

Окремо, слід зазначити, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015р., відповідно до п.п.2 п. 22 якого визначено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються», на який посилався Відповідач у своєму листі від 25.12.2015р. № В-486/09 як на підставу для продовження тимчасового призупинення виплати Позивачці пенсії та для відмови для поновлення виплати такої пенсії з 01 червня 2015р., суд вважає, що вказаний Закон не передбачає підстав для відмови у поновленні виплати Позивачці пенсії за віком, починаючи з 1 червня 2015 року, а лише встановлює обмеження щодо виплати пенсії/щомісячного грошового утримання особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених зокрема Законом України «Про судоустрій та статус суддів», починаючи з 1 січня 2016 року, відтак положення, передбачені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015р. не підлягають застосуванню у даній справі.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом зобов'язання Відповідача поновити виплату Позивачці пенсії за віком, починаючи з 01.06.2015р.

Відповідно до вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оскільки позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню, то виходячи з положень КАС України суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Відповідача на користь Позивача судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду за дві позовних вимоги, на загальну суму 1102,40грн.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 19,46,55 Конституції України, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 40, 41, 45, 46, 47, 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та керуючись ст.ст. 2, 6-10, 14, 17, 69, 71, 104, 105, 158-162, 183-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Києва щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії за віком.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Києва поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 01 червня 2015 року.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Києва на користь ОСОБА_1 судовий збір на загальну суму 1 102,40грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: