Справа № 804/15694/15
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
при секретаріЛегкій А.В.
представників позивача представників відповідача представник третьої особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС, третя особа - Державна податкова інспекція у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень
Від представника відповідача надійшло клопотання про об'єднання справ.
В обґрунтування зазначено, що в провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду знаходяться справи:
Всі податкові повідомлення-рішення по цим справам прийняті за результатами документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 по 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт №34/28-01-50-03341305 від 16.07.2016 року.
В свою чергу, обставини встановлені під час проведення перевірки та які слугували в подальшому винесенню зазначених податкових повідомлень-рішень є ідентичними. Предмет спору по всім трьом справам є тотожним та пов'язаним між собою.
Також, протокольною ухвалою 28.01.2016 року залучено як третю особу Державну податкову інспекцію у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що за результатами перевірки податковий орган прийшов до висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, які є обґрунтованими та підтверджені письмовими доказами, а тому при винесені податкових повідомлень-рішень Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників податків у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві.
Представники відповідача та представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що, керуючись пунктом 75.1 статті 75, пунктами 77.1 та 77.6 статті 77, пунктом 82.1 статті 82 Податкового кодексу України та відповідно до плану-графіку проведення документальних планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на І квартал 2015 року, проведена документальна планова виїзна перевірка Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2012 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт від 16.07.2015 року №34/28-01-50-03341305.
У висновках акту перевірки зазначені порушення, а саме:
1. пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.п. 135.5.2 п.135.5 ст.135, п.138.2 ст.138, пп.138.10.4 п.138.10 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, пп.139.1.1 п.139.1 ст.139, п.п. 153.7 ст.153 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 6 529 274,46 грн., у тому числі:
за 2 квартал 2012 року у сумі 2 386 302,60 грн.; за 3 квартал 2012 року у сумі 1041581,46 грн.;
за 4 квартал 2012 року у сумі 2153692,61 грн.; за 2013 рік у сумі 947697,79 грн.
2. пп. 137.2.2 п. 137.2 ст.137 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено збитки з податку на прибуток за 2014 рік на 7938614,06 грн.
3. пп. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14, п. 186.4 ст. 186, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п. 198.6 ст. 198, п.199.4 ст.199 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), а саме занижено податок на додану вартість у сумі 2184914,28 грн., в т.ч.
квітень 2012 року у сумі - 7656,65 грн.; травень 2012 року у сумі - 2475,91 грн.
4. п. 164.2 ст.164, ст. 171, п. 176.2 ст.176 p. IV ПКУ та з врахуванням вимог п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.п.168.1.1 п.168.1, ст.168 ПКУ, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1 736,29 грн., в тому числі у квітні 2012р. - 14,12 грн., у липні 2012р. - 94,41 грн., у вересні 2012р. - 29,12 грн., у жовтні 2012р. - 18,53 грн., у листопаді 2012р. - 21,18 грн., у грудні 2012 р. - 8,82 грн., у січні 2013р. - 81,18 грн., у березні 2013р. - 3,83 грн., у квітні 2013р. - 12,35 грн., у травні 2013р. - 10,59 грн., у серпні 2013р. - 12,35 грн., у жовтні 2013р. - 85,73 грн., у грудні 2013р. - 22,06 грн., у лютому 2014р. - 45,88 грн., у березні 2014р. -26,47 грн., у квітні 2014р. - 273,53 грн., у травні 2014р. - 38,83 грн., у червні 2014р. - 47,90 грн., у липні 2014р. - 705,88 грн., у вересні 2014р. - 70,59 грн., у листопаді 2014р. -107,65 грн., у грудні 2014р. - 5,29 грн.;
За результатами перевірки складено акт від 28 вересня 2015 року № 105/28-01-50/03341305, у висновках якого зазначено, що в сукупності з наявними доказами підтверджуються встановлені перевіркою обставини та правомірні висновки щодо вчинених платником податків порушень податкового законодавства зафіксованих в акті № 34/28-01-50-03341305.
Щодо віднесення до складу доходів та інших витрат у деклараціях з податку па прибуток пільги по податку на землю, наданої згідно рішення сесії Дніпропетровської міської ради встановлено, що Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» у деклараціях з податку на прибуток до складу інших витрат (суми нарахованих податків та зборів) включив суму земельного податку у розмірі 10632630,52 грн., у т.ч. суми наданих пільг по податку на землю у сумі 10583083,69 грн., а саме:
з 01.04.12 по 31.12.12 у сумі 2873649,40 грн.;
у 2013 році у сумі 3839827,00 грн.;
у 2014 році у сумі 3869607,29 грн.
з 01.04.12 по 31.12.12 у сумі 5764,33 грн.;
Згідно поданих декларацій Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» здійснило нарахування та сплатило лише по земельним ділянкам наданим в оренду.
Згідно рішень сесії Дніпропетровської міської ради «Про звільнення підприємств міста від сплати податку на землю», від 25.01.2012 №5/20, від 26.12.2012 №7/30, від 25.12.2013 №4/45, Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» звільнено від сплати податку на землю у 2012, 2013, 2014 роках. Згідно додатків до рішень міської ради умови використання вивільнених коштів у результаті надання пільги щодо сплати за землю є покриття збитків, пов'язаних із регулюванням тарифів.
Суми наданих пільг з податку на землю зазначені у додатку 2 до декларації з податку на землю за період, який перевіряється, складають 10583083,69 грн., а саме:
з 01.04.12 по 31.12.12 у сумі 2873649,40 грн.;
у 2013 році у сумі 3839827,00 грн.;
у 2014 році у сумі 3869607,29 грн.
Згідно п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України - податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Згідно пп.138.10.4 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України - інші операційні витрати, що включають, суми нарахованих податків та зборів, установлених цим Кодексом (крім тих, що не визначені в переліку податків та зборів, встановлених цим Кодексом).
Згідно п.284.1 ст.284 Податкового кодексу України - Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, міські, селищні та сільські ради можуть встановлювати пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території: часткове звільнення на певний строк, зменшення суми земельного податку лише за рахунок коштів, що зараховуються до відповідних місцевих бюджетів.
Положення п.30.5 ст.30 Податкового кодексу України зазначають про те, що податкові пільги, порядок та підстави їх надання встановлюються з урахуванням вимог законодавства України про захист економічної конкуренції виключно цим Кодексом, рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, прийнятими відповідно до цього Кодексу.
Згідно п.30.1 ст.30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі.
Таким чином, у зв'язку з тим, що суми наданих пільг по податку на землю за перевіряємий період не нараховані та не сплачені, у КП «Дніпроводоканал» відсутнє право на формування витрат з податку на землю в розумінні абз. в) пп.138.10.4 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України.
Щодо включення Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» до складу доходів у деклараціях з податку па прибуток коштів, отриманих на поповнення статутного фонду, на суми яких зменшено розмір заборгованості в тарифах, суд зазначає наступне.
В ході перевірки встановлено, що тарифи встановлені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг - не покривають фактичних витрат.
Згідно розрахунків обсягу заборгованості з різниці в тарифах на послуги водопостачання та водовідведення, що надані населенню Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» розрахована сума обсягу заборгованості (різниця між фактичними витратами та фактичними нарахуваннями) складає:
за 2012 рік - 68 363 430,79 грн.;
за 2013 рік - 62 014 522,90 грн.;
за 6 місяців 2014 року - 38 513 627,75 грн.
Погашення заборгованості відбувалось за рахунок:
фактично перерахованими грошовими коштами на погашення заборгованості різниці в тарифах;
дотацій місцевого бюджету, отриманих підприємством протягом року.
Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» зазначено, що суми коштів у розмірі 25688766,16 грн. є внесками до статутного фонду та згідно пп.136.1.3 п.136.1 ст.136 ПК України є доходом, що не враховуються для визначення об'єкта оподаткування.
Наданими департаментом Дніпропетровської міської ради розрахунками встановлено, що внески у статутний фонд у розмірі 25688766,16 грн. враховані в погашення заборгованості по різниці в тарифах та відповідно зменшили суму фінансування з бюджетів на погашення різниці в тарифах.
Згідно пп.135.5.10 п.135.5 ст.135 ПК України до складу інших доходів включаються суми дотацій, субсидій, капітальних інвестицій із фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або бюджетів, отримані платником податку.
Відповідно п.137.2 ст.137 ПК України доходом у разі отримання коштів цільового фінансування з фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або бюджетів визнається:
цільове фінансування для компенсації витрат (збитків), яких зазнало підприємство, та фінансування для надання підтримки підприємству без установлення умов витрачання таких коштів на виконання в майбутньому певних заходів - з моменту його фактичного отримання.
Таким чином, згідно пп.135.5.10 п.135.5 ст.135, пп.137.2.2 п.137.2 ст.137 Податкового кодексу України Комунальному підприємству «Дніпроводоканал» отримані кошти з бюджетів на погашення заборгованості з різниці в тарифах на послуги водопостачання та водовідведення, необхідно включати до складу доходів у повному обсязі.
Тобто, видатки на відшкодування втрат підприємства, що пов'язані із встановленням тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, профінансовані за рахунок коштів відповідного місцевого бюджету не включено до складу доходів у повному обсязі у сумі 25688766,16 грн., що зменшили суму заборгованості різниці в тарифах.
Відносно взаємовідносин між КП «Дніпроводоканал» та ТОВ «КК «Служба стягнення заборгованості», суд зазначає, що між КП «Дніпроводоканал» та ТОВ «КК «Служба стягнення заборгованості» був укладений договір про надання послуг від 20.10.2011 №496, від 01.06.2013 року №351 та №352, від 09.12.2013 року № 557.
Відповідно до п.2.1 договору про надання послуг від 20.10.2011 №496 Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується в межах цієї угоди надати Замовнику послуги, спрямовані на зменшення та (або) погашення заборгованості Боржників перед Замовником.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту надання позивачеві комплексу послуг з проведення послуг, спрямованих на зменшення та/або погашення заборгованості боржників перед замовником, позивачем надано акти надання послуга, акти про виконану роботу, розшифровки до актів виконаних робіт та платіжні доручення.
Суд звертає увагу, що акти надання послуг фактично не дають змоги ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції та не відповідають вимогам до первинних документів, встановлених пунктами 9.1, 9.2 статті 9 Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV та пунктами 2.4, п.2.5 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за №168/704.
Таким чином, акти надання послуг не відповідають вимогам до первинних документів, встановлених ст.1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, пунктами 2.4, 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, тому не можуть бути підставою для підтвердження факту здійснення господарської операції між ТОВ «КК «Служба стягнення заборгованості» та КП «Дніпроводоканал» в частині надання послуг.
Також, до перевірки були надані акти виконаних робіт та розшифровки до актів виконаних робіт, які містять інформацію щодо кількості здійснених дзвінків абонентам, кількість відпрацьованих вхідних дзвінків абонентам, кількість автодозвонів абонентам, кількість листів-повідомлень абонентам, кількість переданих дзвінків сусідам абонентів, кількість персональних візитів до абонентів, кількість результативних персональних візитів до абонентів, кількість абонентів-боржників, що здійснили погашення боргу, кількість абонентів-боржників, що здійснили погашення боргу понад 200 грн., суми виплат, суми виплат за рахунок роботи ТОВ «КК «Служба стягнення заборгованості».
Проте, у звітах про виконану роботу та розшифровках до актів виконаних робіт відсутні дата і місце складання документів, назва підприємства, від імені якого складено документ, одиниця виміру господарської операції, посада осіб та особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, які отримали надані послуги.
Згідно вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції.
Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до частини 2 ст. Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», податковий облік базується на даних бухгалтерського обліку.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:
назву документа (форми);
дату і місце складання;
назву підприємства, від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Таким чином, звіти про виконану роботу та розшифровки до актів виконаних робіт не відповідають вимогам до первинних документів, встановлених ст.1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пунктом 2.4, 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, тому не можуть бути підставою для підтвердження факту здійснення господарської операції між TOB «КК «Служба стягнення заборгованості» та КП «Дніпроводоканал» в частині надання послуг.
Отже, в порушення п.138.2 ст. 138, пп.139.1.9 п. 139.1 ст.139 ПК України, позивачем до складу валових витрат віднесено вартість послуг на загальну суму 2512020,37 грн. без надання відповідних підтверджуючих документів, які б доводили їх зв'язок з господарською діяльністю підприємства у т.ч. по періодах:
у 3 кварталі 2012 року у сумі - 148 020,90 грн.;
у 4 кварталі 2012 року у сумі - 162 062,60 грн.;
у 2013 році - 1 153 654,75 грн.;
у 2014 році - 1 048 282,12 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Згідно п.п. 14.1.56 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.
Підпунктом 134.1.1 п. 134 ст. 134 Податкового кодексу України встановлено, що об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Відповідно до п.п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.
Згідно п.п. 135.5.4 п.135.5 ст. 135 Податкового кодексу України інші доходи включають: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи;
Відповідно до п.138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктами 138.5, 138.10-138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Пунктом 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
За змістом п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
За приписами п. 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Як встановлено абз. 5 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
За змістом ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV передбачені обов'язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.
Відповідно до п. 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення) первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув'язка окремих показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення.
Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, слід погодитися з висновком контролюючого органу, що оформлення поданих позивачем документів не відповідає вимогам чинного законодавства, позаяк у них не розкрито змісту господарської операції. Крім того, позивачем не подано будь-яких матеріалізованих результатів цих послуг.
Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 05 квітня 2016 року

Суддя О.В. Єфанова