Справа № 826/24434/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 травня 2016 року № 826/24434/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Ефенес Пропертіз Лімітед»
до третя особаДержавного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віти Володимирівни Публічне акціонерне товариство «Перехідний банк «РВС Банк»
довизнання дій протиправними, скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ефенес Пропертіз Лімітед» звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віти Володимирівни, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Перехідний банк «РВС Банк», в якому просить, з урахуванням заяви про зміну підстав позову:

1. Визнати дії державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віти Володимирівни щодо прийняття рішення за індексним номером 24568213 від 18.09.2015 р. про реєстрацію права власності та здійснення державної реєстрації права власності за № 11242675 від 18.09.2015 р. протиправними.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віти Володимирівни № 24568213 щодо державної реєстрації права власності за Публічним акціонерним товариством Перехідний банк «РВС Банк» () нерухомого майна - нежитлові приміщення з № 1 по № 5, № 5а, з № 6 по № 20 (групи приміщень 15), №№1, 1а, 3, № 2 по № 10 (групи приміщень 16), з № 1 по № 11, №№11а, 12, 13 (групи приміщень № 18) - фізкультурно-оздоровчий комплекс загальною площею 1324,60 кв.м., що розташовані за адресою: м.Київ, провулок Рильський, 5 (літера А) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

3. Скасувати запис про державну реєстрацію права власності № 11242675 від 18.09.2015 р., здійснений державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй Вітою Володимирівною.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправними діями приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віти Володимирівни щодо державної реєстрації права власності за Публічним акціонерним товариством Перехідний банк «РВС Банк» () нерухомого майна - нежитлові приміщення з № 1 по № 5, № 5а, з № 6 по № 20 (групи приміщень 15), №№1, 1а, 3, № 2 по № 10 (групи приміщень 16), з № 1 по № 11, №№11а, 12, 13 (групи приміщень № 18) - фізкультурно-оздоровчий комплекс загальною площею 1324,60 кв.м., що розташовані за адресою: м.Київ, провулок Рильський, 5 (літера А) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що вичинені всупереч Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Закону України «Про іпотеку».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги зазначила, що відповідач не мала права приймати рішення про державну реєстрацію права власності або інших речових прав на нерухоме майно, що виникають на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог кредиторів, оскільки державна реєстрація прав на нерухоме майно здійснюється нотаріусом в результаті вчинення нотаріальної дії, однак такої дії нотаріусом не вчинялося; наявність арешту, накладеного в межах виконавчого провадження не дозволяло нотаріусу вчинити відповідні реєстраційні дії, а повідомлення про усунення порушень було направлено боржнику та іпотекодержателю не у встановлений законом строк.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. До суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. Заперечень по суті заявлених вимог суду не надано.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні. Вважає, що перехід прав на нерухоме майно відбувся до ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» у відповідності до вимог чинного законодавства.

Враховуючи неявку в судове засідання представника відповідача, суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження, відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

18 вересня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В., як державним реєстратором, прийнято рішення за індексним номером 24568213 щодо державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Публічним акціонерним товариством «Перехідний банк «РВС Банк» на нерухоме майно: нежилі приміщення з № 1 по № 5, № 5 а, № 6 по № 20 (групи приміщень № 15), № 1, № 1а, з № 2 по № 10 (групи приміщень 16), з № 1 по № 11, №№ 11а, 12, 13 (групи приміщень № 18) - фізкультурно-оздоровчий комплекс (в літ. «А»), загальною площею 1324,60 кв.м., що розташовані за адресою: м. Київ, пров. Рильський, 5, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис за № 11242675.

Позивач зазначає, що про наявність рішення про реєстрацію права власності за банком та здійснення державної реєстрації права власності банку на спірне майно ТОВ «Ефенес Пропертіз Лімітед» стало відомо 01.10.2015 р. з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Жодних договорів по відчуженню спірного нерухомого майна ТОВ «Ефенес Пропертіз Лімітед», в тому числі із ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» не укладав.

Не погоджуючись із діями, рішенням приватного нотаріуса Київського міського округу Чорнєй В.В., вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду із позовом.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) даного рішення з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

22.07.2008 р. між ЗАТ «Сведбанк Інвест», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк», та ДП «Фірма «Дайленко» було укладено кредитний договір від 28.07.2008 р. № 638. В якості забезпечення виконання ДП «Фірма «Дайленко» взятих на себе зобов'язань за вказаним кредитним договором, між ТОВ «Ефенес Пропретіз Лімітед» та ПАТ «Сведбанк Інвест», правонаступником якого є ПАТ «Омега банк», 30.07.2008 р. було укладено іпотечний договір № 638/ІІІ-3, відповідно до умов якого ТОВ «Ефенес Пропертіз Лімітед», як іпотекодавець, передав, а ЗАТ «Сведбанк Інвест» як іпотекодержатель, прийняв в іпотеку предмет іпотеки - нежилі приміщення з № 1 по № 5, № 5а, з № 6 по № 20 (групи приміщень № 15), № 1, № 1а, з № 2 по № 10 (групи приміщень № 16), з № 1 по № 11, №№ 11а, 12, 13 (групи приміщень № 18) - фізкультурно-оздоровчий комплекс (в літ. «А»), загальною площею 1324,60 кв.м., що розташовані за адресою: м. Київ, пров. Рильський, 5.

Водночас матеріалами справи підтверджується, що ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» є правонаступником ПАТ «Омега Банк» за кредитними договорами № 638 від 22.07.2008 та іпотечним договором № 638/ІП-3 від 30.07.2008 згідно Плану врегулювання неплатоспроможного банку ПАТ «Омега банк», затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.05.2015 р. (протокол 102/15) зі змінами від 12.06.2015 р. (протокол № 127/15), від 03.07.2015 р. (протокол № 149/15), від 03.07.2015 р. (протокол № 150/15) на підставі того, що перехідний банк у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за кредитними договорами та договорами забезпечення) неплатоспроможного банку, визначеними відповідно до плану врегулювання, укладеним актом приймання-передачі перехідному банку ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» прав на активи неплатоспроможного банку ПАТ «Омега банк» № 124/07/2015-К від 03.07.2015 р.

Так, відповідно до ч. 12 ст. 42 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», перехідний банк у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення), а також набуває обов'язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов'язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що третя особа є правонаступником всіх прав та обов'язків ПАТ «Омега банк», в тому числі як іпотекодержателя, в передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядку, який, в свою чергу, є правонаступником ЗАТ «Сведбанк Інвест».

Предмет іпотеки належить ТОВ «Ефенес Пропертіз Лімітед» на підставі свідоцтва про право власності, серія ЯЯЯ №479599, виданого Головним управлінням комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради 30.05.2005 р. на підставі наказу Головного управління комунальної власності м.Києва від 30.05.2005 р.№ 836-В.

У зв'язку із невиконанням ДП «Фірма «Дайленко» взятих не себе зобов'язань за кредитним договором, на іпотечному договорі № 638-ІІІ-3 від 30.07.2008 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. 05.09.2012 р. було вчинено виконавчий напис № 1456 про звернення стягнення на спірне нерухоме майно.

На підставі вищезазначеного виконавчого напису Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 34633972 та накладено арешт на спірне нерухоме майно в рамках такого виконавчого провадження.

Позивач зазначає, що на сьогоднішній день виконавче провадження про звернення стягнення на спірне нерухоме майно не закінчено, арешт не знято, а державним виконавцем вчиняються дії по оцінці спірного нерухомого майна в рамках примусового виконання виконавчого напису нотаріуса.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямовані на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV (надалі - Закон N 1952-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. N 868 (надалі - Порядок N 868, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), яким визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, Законом України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року N 3425-XII (надалі - Закон N 3425-XII), Законом України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року N 898-IV (надалі - Закон N 898-IV).

Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону N 1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам (ч. 4 названої статті).

Державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії (ч. 9 цієї ж статті).

Відповідно до ч. 7 ст. 16 Закону N 1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

В силу приписів ч. 1 ст. 19 названого Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобов'язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Вищенаведеними положеннями передбачено порядок та підстави для реєстрації нотаріусом або державним реєстратором прав на нерухоме майно. Зокрема, однією із таких підстав є державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній), яка пов'язується законодавцем із одночасним вчиненням такої дії.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.09.2015 р. ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк», а також ТОВ «Наукове управління» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. за вчиненням нотаріальної дії щодо посвідчення договору оренди нежилих приміщень з №1 по № 5, № 5а, з №6 по № 20 (групи приміщень № 15), № 1, №1а, з №2по №10 (групи приміщень № 16), з №1 по №11, №11а, 12, 13 (групи приміщень № 18) -фізкультурно-оздоровчий комплекс (в літері А), що знаходиться за адресою: м.Київ, провулок Рильський, буд. 5, власником якого є ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк».

В підтвердження права власності банку на вказане майно приватному нотаріусу було надано: дублікат іпотечного договору № 638/ІП-3, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. 04.08.2015 р. за реєстровим номером 1422, який був первинно посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. 30.07.2008 р. за реєстровим номером 4518; акт № 124/07/2015-К приймання-передачі ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» прав на активи неплатоспроможного банку ПАТ «Омега Банк», підписаний ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» та ПАТ «Омега Банк» 03.07.2015 р.

Зокрема, було надано заяву для реєстрації прав та додатково підтверджуючі документи, а саме: повідомлення-вимогу за кредитним договором № 638 від 22.07.2008 р., вих. №5789 від 08.08.2011 р. на ім'я боржника - ДП «Фірма «Дайленко»; рекомендоване повідомлення № 461 про вручення поштового відправлення на адресу: 03151, м.Київ, вул. Народного Ополчення, б. 1; рекомендоване повідомлення № 052 про вручення поштового відправлення на адресу: м.Київ, провулок Рильський, б.5; повідомлення-вимогу за кредитним договором № 638 від 22.07.2008 р., вих. № 6382 від 31.08.2011 р. на ім'я іпотекодавця - ТОВ «Ефенес Пропертіз Лімітед»; перелік листів, відправлених за кордон від 31.08.2011 р.; квитанція Укрпошти про сплату рекомендованого листа від 31.08.2011 р.; кредитний договір № 638, укладений між ЗАТ «Сведбанк Інвест» та ДП «Фірма «Дайленко» 22.07.2008 р.; розрахунок заборгованості вих. № 50/15/1 від 18.09.2015 р.

За визначенням ч. 1 ст. 3 Закону N 3425-XII нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно із абз. 1 ч. 2 ст. 9 названого Закону нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону.

Пунктом 2 Порядку N 868 визначено, що державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру прав проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (далі - нотаріус).

Якщо нерухоме майно розміщене в межах території, на якій діють два і більше органів державної реєстрації прав, державна реєстрація речових прав, облік безхазяйного нерухомого майна проводяться одним з таких органів, що обрані заінтересованою особою або уповноваженою нею особою (далі - заявник).

Нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У разі коли у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном виникають речові права, що є похідними від права власності, за відсутності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі прав нотаріус, яким вчиняється нотаріальна дія, одночасно проводить державну реєстрацію права власності на таке майно та державну реєстрацію речового права, що є похідним від нього.

Рішення щодо державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, форму та вимоги до оформлення яких встановлює Мін'юст, приймає державний реєстратор прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор).

Таким чином, наведеними нормами передбачено обов'язок нотаріуса здійснити реєстрацію права власності у разі необхідності вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, за результатами якої виникають речові права, що є похідними від права власності.

Судом встановлено, що перед початком вчинення реєстраційної дії, нотаріусом було встановлено відсутність державної реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на нежилі приміщення з № 1 по № 5, № 5а, з № 6 по № 20 (групи приміщень № 15), № 1, № 1а, з № 2 по № 10 (групи приміщень № 16), з № 1 по № 11, № 11а, 12, 13 (групи приміщень № 18) -фізкультурно-оздоровчий комплекс (в літері А), що знаходиться за адресою: м.Київ, провулок Рильський, буд. 5 за ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк».

Керуючись п. 2 Порядку N 868, п. 6 ч. 1 ст. 19 Закону N 1952-IV відповідачем було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на нежилі приміщення з № 1 по № 5, № 5а, з № 6 по № 20 (групи приміщень № 15), № 1, № 1а, з № 2 по № 10 (групи приміщень № 16), з № 1 по № 11, № 11а, 12, 13 (групи приміщень № 18) - фізкультурно-оздоровчий комплекс (в літері А), що знаходиться за адресою: м.Київ, провулок Рильський, буд. 5 за ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк».

Отже, реєстрація права власності за ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» була вчинена у зв'язку із необхідністю посвідчення договору оренди на нежилі приміщення з № 1 по № 5, № 5а, з № 6 по № 20 (групи приміщень № 15), № 1, № 1а, з № 2 по № 10 (групи приміщень № 16), з № 1 по № 11, № 11а, 12, 13 (групи приміщень № 18) -фізкультурно-оздоровчий комплекс (в літері А), що знаходиться за адресою: м.Київ, провулок Рильський, буд. 5, яке є похідним від права власності, що відповідає п. 2 Порядку N 868, п. 6 ч. 1 ст. 19 Закону N 1952-IV.

Щодо твердження позивача про неможливість проведення державної реєстрації з огляду на наявність арешту, слід зазначити наступне.

На момент реєстрації права власності на об'єкт в реєстрі обтяжень були зареєстровані арешт нерухомого майна за номером запису про обтяження від 18.03.2014 р. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 34633972 від 17.03.2014 р., винесена Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, а також заборона на нерухоме майно від 31.07.2008 р., внесена на підставі договору іпотеки посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.М. 30.07.2008 за № 4517.

Отже, на думку позивача, наявність в Єдиному реєстрі заборон про відчуження майна є перешкодою для здійснення реєстраційних дій до того часу поки обтяження не буде знято.

Однак, слід зазначити, що вказані обтяження були винесені на користь та на забезпечення прав та законних інтересів іпотекодержателя - ПАТ «Омега Банк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк», що підтверджується наявним в матеріалах справи статутом, затвердженим рішенням акціонерів ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» № 20150910/05 від 10.09.2015 р., зареєстрованого в Головному управлінні реєстраційної служби у м.Києві 11.09.2015 р. за № 2034035.

Окрім того, п. 46 Порядку № 868 передбачено, що наявність зареєстрованої заборони відчуження нерухомого майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого відбувається перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно, не є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за іпотекодержателем.

З урахуванням наведеного слід дійти висновку, що вчинення реєстраційної дії щодо реєстрації права власності за іпотекодержателем, яка відповідає його інтересам та наявність обтяжень на його користь не може бути перешкодою для державної реєстрації права власності. Вказана позиція узгоджується із висновками Вищого адміністративного суду України по справі №К/800/65012/14.

Отже, реєстраційними діями відповідач підтвердив права ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» на нежилі приміщення з № 1 по № 5, № 5а, з № 6 по № 20 (групи приміщень № 15), № 1, № 1а, з № 2 по № 10 (групи приміщень № 16), з № 1 по № 11, № 11а, 12, 13 (групи приміщень № 18) -фізкультурно-оздоровчий комплекс (в літері А), що знаходиться за адресою: м.Київ, провулок Рильський, буд. 5 та засвідчив, що ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк, який є правонаступником ЗАТ «Сведбанк» та ПАТ «Омега Банк», має безпосереднє право зареєструвати себе іпотекодержателем.

Слід також врахувати положення ст. 3 Закону України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року N 898-IV (надалі - Закон N 898-IV), яка передбачає пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно, яке виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно із їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Як свідчать матеріали справи, державна реєстрація іпотеки об'єкту нерухомості на спірний об'єкт має пріоритет та зареєстрована першою.

Щодо тверджень позивача, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2013 р. № 607/5 «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб», зареєстрованого у Мін'юсті України 02.04.2013 р. за № 534/23066, у разі подання до структурних підрозділів територіальних органів Мін'юсту України, посадовим особам органів місцевого самоврядування, адміністраторам центрів надання адміністративних послуг, нотаріусам заяв щодо державної реєстрації права власності або інших речових прав на нерухоме майно на підставі договорів іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, рішення щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно приймаються державними реєстраторами прав на нерухоме майно Укрдержреєстру відповідно до додатку до цього наказу, слід зазначити наступне.

Додатком до наказу є Порядок взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб (далі - Порядок взаємодії), який визначає процедуру взаємодії системи органів державної реєстрації прав та державних реєстраторів прав на нерухоме майно органів державної реєстрації прав під час проведення державної реєстрації права власності та/або речових прав на нерухоме майно, що виникають, з вказаних у цьому Порядку підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону N 1952-IV нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Керуючись Положенням про Міністерство юстиції України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року N 395/2011, Мін'юст України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Серед основних завдань Мін'юсту України, передбачено формування і забезпечення реалізації політики у сфері з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (частина 3 Положення).

Згідно ст. 7 Закону N 1952 Міністерство юстиції України, зокрема, забезпечує формування державної політики у сфері державної реєстрації прав; здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав; здійснює інші повноваження, передбачені цим та іншими законами України та покладені на нього Президентом України.

Тобто, окремо повноваження відповідача, саме у сфері державної реєстрації прав, визначені вказаним Законом.

Оскільки, оскаржуваним наказом регулюються питання взаємодії системи органів державної реєстрації прав та державних реєстраторів прав на нерухоме майно органів державної реєстрації прав під час проведення державної реєстрації права власності та/або речових прав на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що при визначенні державної політики у відповідній сфері, Мін'юст має право приймати нормативно-правові акти, які регулюють правовідносини у сфері державної реєстрації прав.

Статтею 3 Закону N 1952, якою визначені засади державної реєстрації прав, встановлено, що державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 цього Закону систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав (Укрдержреєстр); органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Тобто, кожен із вказаних органів є органом державної реєстрації прав, а відтак, може здійснювати дії з державної реєстрації прав.

Вказана позиція узгоджується із висновками Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/7030/13-а про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2013 р. № 607/5 «Про заходи щодо взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб».

Щодо тверджень позивача про протиправність дій відповідача щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, яке виникає на підставі договору іпотеки № 638/ІІІ-3 від 30.07.2008 р., що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя у зв'язку із відсутністю у нотаріуса права прийняття заяви про державну реєстрацію прав щодо останнього, який вона не посвідчувала, у зв'язку із тим, що вона не вчиняла ніякої нотаріальної дії із цим майном, суд зазначає наступне.

Згідно із абз. 4 ч. 5 ст. 3 Закону N 1952 державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Як вже зазначалось вище 05.09.2012 р. відповідачем було вчинено виконавчий напис № 1456 про звернення стягнення на спірне нерухоме майно. У судовому порядку у задоволенні позову позивача про визнання даного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Відповідно до ст. 34 Закону N 3425-XII виконавчий напис нотаріуса визнається нотаріальною дією.

Виходячи із аналізу наведених норм законодавства, суд дійшов висновку, що відповідачем дотримано в цій частині норми діючого законодавства.

Позивач зазначає, що законодавець пов'язує можливість прийняття рішення про державну реєстрацію права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем, окрім встановленого факту щодо переходу такого права до іпотекодержателя з обставинами надсилання вимоги про усунення порушень, а також доказів того, що завершився 30-денний строк з моменту отримання іпотекодавцем і боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Згідно із ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положеннями п. 46 Порядку № 868 визначено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Судом встановлено, що вимога про дострокове повернення кредиту за кредитним договором № 638 від 22.07.2008 р. (вих. № 5789 від 08.08.2011 р.) була направлена ДП «Фірма «Дайленко» (копія ТОВ «Ефенес Пропертіз Лімітед») на ім'я боржника - ДП «Фірма «Дайленко»; рекомендоване повідомлення № 461 про вручення поштового відправлення на адресу: 03151, м.Київ, вул. Народного Ополчення, б. 1; рекомендоване повідомлення № 052 про вручення поштового відправлення на адресу: м.Київ, провулок Рильський, б.5; повідомлення-вимогу за кредитним договором № 638 від 22.07.2008 р., вих. № 6382 від 31.08.2011 р. на ім'я іпотекодавця - ТОВ «Ефенес Пропертіз Лімітед».

Крім того надіслання та отримання ДП «Фірма «Дайленко» вимоги від 08.08.2011 р. № 5789 про дострокове повернення кредиту за кредитним договором та повідомлення-вимоги за кредитним договором від 31.08.2011 р. на адресу позивача підтверджується рішенням Вищого господарського суду України від 11.03.2014 р. по справі № 5011-5/14359-2012 за позовом Компанії «Ефенес Пропертіз Лімітед» до Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, Державна виконавча служба України про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили.

Зі змісту зазнаної постанови вбачається, що позивачем у вказаній вище справі здійснювалося оскарження виконавчого напису з підстав неотримання вимог, про які зазначається у даній справі.

Натомість Вищим господарським судом України залишено без змін судові рішення про відхилення позовних вимог та встановлено відповідність вимогам ст. 35 Закону України «Про іпотеку» направлених на адресу позивача та ДП «Фірма Дайленко» вимог та належності доказів їх направлення та отримання.

Вказане саме по собі спростовує факт неотримання та не ознайомлення позивача із зазначеною вимогою.

Згідно із ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивач зазначає, що вказані повідомлення-вимоги від 08.08.2011 р. № 5789 та від 31.08.2011 р. № 6382 втратили свою чинність у зв'язку із спливом строку позовної давності, однак суд не може погодитися з такими доводами, оскільки вони не вичерпали свою дію шляхом виконання боржником своїх зобов'язань.

Суд вважає, що надання державному реєстратору вказаних документів, надісланих боржнику та іпотекодавцю завчасно, свідчить про дотримання вимог ст. 35 Закону № 898-IV.

З урахуванням наведеного, слід дійти висновку, що приватний нотаріус Чорнєй В.В., яка діяла як державний реєстратор, пересвідчилась у безспірності заявлених грошових вимог.

Суд не приймає до уваги те, що відповідачем повторно було направлено позивачу вимогу від 18.09.2015 р., оскільки на встановлені обставини вона не впливає.

Окрім того, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що відповідач необґрунтовано і протиправно прийняла у якості документа, підтверджуючого передачу прав грошової вимоги по договору іпотеки перехідному банку ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» акт приймання-передачі перехідному банку ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» прав на активи неплатоспроможного банку ПАТ «Омега банк» № 124/07/2015-К від 03.07.2015 р., оскільки закон не відносить акт приймання-передачі прав на активи до документів, підтверджуючих передачу прав грошової вимоги банку з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, іпотечний договір № 638/ІП-3 від 30.07.2008 р. було укладено між Компанією «Ефенес Пропертіз Лімітед» (іпотекодавець) та ПАТ «Сведбанк» (іпотекодержатель). В подальшому ПАТ «Омега банк» став правонаступником ПАТ «Сведбанк», а Перехідний банк «РВС Банк» - ПАТ «Омега банк».

Таким чином, акт приймання-передачі прав на активи слід вважати належним документом, який підтверджує передачу прав грошової вимоги від ПАТ «Омега банк» до ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк», зокрема, підтверджує набуття прав всіх кредиторів за основним договором, договорами забезпечення та одержує право вимагати від боржників неплатоспроможного банку за основним договором належного та повного виконання всіх зобов'язань, включаючи сплату заборгованості; отримує право звернути стягнення на предмет застави (іпотеки) та за рахунок предмету застави (іпотеки) задовольнити свої вимоги за основним договором в повному обсязі.

Щодо ненадання ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» звіту про оцінку предмету іпотеки, слід зазначити наступне.

Згідно із ч.ч. 1, 3 Закону N 898-IV іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (ч. 2 ст. 23 названого Закону).

У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (ст. 35 цього ж Закону).

Отже, беручи до уваги вищенаведене, а також те, що право власності перейшло в порядку правонаступництва від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Омега банк», а в подальшому до ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк», а не до іншого відмінного іпотекодержателя, який не був стороною в даних правовідносинах, суд приходить до висновку, що предмет іпотеки перейшов у власність останнього за вартістю визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. При цьому, слід зазначити, що положеннями чинного законодавства не передбачено обов'язку надавати нотаріусу звіт про оцінку предмету іпотеки для переоформлення права власності в порядку правонаступництва, як і обов'язку щодо надіслання останнього іпоткодержателю та боржнику. Доказів того, що вартість предмету іпотеки змінилася позивачем суду не надано.

Водночас із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.09.2015 р. вих. № 84/02-31 вбачається, що ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» було надано звіт про незалежну оцінку вартості нежитлових приміщень, складений ТОВ «Незалежна експертна компанія» (сертифікат № 15974/14, виданий ФДМУ 31.01.2014 р.), дата оцінки 18.09.2015 р.

Окрім того, Вищий господарський суд України у своєму рішенні по справі № 5011-5/14359-2012 вказав, що сума заборгованості підлягає уточненню на день здійснення погашення.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» не було надано повного пакету документів відповідачу.

Позивач зазначає, що станом на 18.09.2015 р. у ДП «Фірма «Дайленко» було право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові, оскільки новий кредитор не надав боржнику доказів переходу до нього прав у зобов'язанні. Окрім того, позивач зазначає, що за розрахунками ДП «Фірма «Дайленко» заборгованість за кредитним договором № 638 складає 155 422 071,91 грн.

Так, заборгованість по кредитному договору № 638 була відступлена двом кредиторам: ТОВ «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджмент» на суму 439 242 736,00 грн. та ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» на суму 124 386 291,55 грн. Усього відступлено права вимоги на 563 362 902,91 грн. при наявності заборгованості 155 422 071,91 грн.

Як вбачається з акту приймання-передачі прав ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» на активи ПАТ «Омега Банк» № 109/07/2015-К до ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором № 638 від 22.07.2008 р. з 03.07.2015 р. у розмірі 124 386 291,55 грн.

Разом з тим, позивач стверджує, що право вимоги по кредитному договору № 638 від 22.07.2008 р. було відступлено 31.12.2014 р. ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека кредит» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеному між ПАТ «Омега Банк», як продавцем, і ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека кредит», як покупцем. Вказаний догвоір посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим номером 1898.

Згідно із цим договором право вимоги за кредитним договором № 638 від 22.07.2008 р. і договорами забезпечення зобов'язань було відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека і Кредит». У додатку 1 до вказаного договору у переліку договорів під порядковим номером № 42 зазначено: кредитний договір № 638 від 22.07.2007 р. позичальник ДП «Фірма «Дайленко», заборгованість за кредитом 193 343 857,39 грн., заборгованість за процентами по кредиту 136 140 460,12 грн. Загальна сума заборгованості 329 484 317,51 грн.

04.07.2015 р. ТОВ «Фінансова компанія Іпотека і Кредит» як продавець уклала договір купівлі-продажу прав вимоги з ТОВ «Скай Кепітал Менеджмент» як з покупцем. Вказаний договір посвідчений 04.07.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиновим А.В. та зареєстровано в реєстрі за № 912.

У додатку № 1 у переліку договорів під порядковим номером № 40 зазначено: кредитний договір № 638 від 22.07.2007 р., позичальник ДП «Фірма «Дайленко», загальна сума заборгованості у гривні 439 242 736,00 грн.

Таким чином, у ДП «Фірма «Дайленко» за кредитним договором № 638 є одночасно два нових кредитора ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» та ТОВ «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджмент».

З урахуванням наведеного позивач зазначає, що в силу приписів ст. 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, що засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для здійснення, а боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Отже, на думку позивача, ПАТ «Перехідний банк «РВС Банк» і ТОВ «Компанія з управління активами «Скай Кепітал Менеджент» не надали ДП «Фірма «Дайленко», ніяких доказів переходу до нових кредиторів прав у зобов'язанні.

Однак, суд не може погодитися з такими доводами позивача, оскільки вказана обставина не впливає на переоформлення права власності за укладеним іпотечним договором № 638/ІІІ-3, зокрема, законодавець не ставить можливість вчинення нотаріальних дій відповідачем в залежність від факту повідомлення боржника про зміну іпотекодержателя.

Згідно із рішенням Господарського суду м.Києва від 28.01.2013 у справі № 27/319 за позовом Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ДП «Фірма «Дайленко» на користь ПАТ «Сведбанк» була стягнута заборгованість за кредитним договором № 638 від 22.07.2008 р. за період з 22.07.2008 р. по 28.01.2013 р. прострочена заборгованість по кредиту у сумі 14 730 000,00 дол. США, що по курсу НБУ складає 117 545 400,00 грн., прострочена заборгованість НБУ складає 32 632 536,27 грн., пеня за несвоєчасне повернення суми кредиту у розмірі 985 724,72 грн. та пеня за несвоєчасну сплату відсотків за кредитним договором у розмірі 1 092 535,46 грн. Усього стягнуто на користь ПАТ «Сведбанк» за кредитним договором № 638 у гривневому еквіваленті у сумі 152 256 196,91 грн. 12.06.2013 р. на виконання вказаного рішення Господарського суду м.Києва було видано 5 наказів, а за заявою ПАТ «Сведбанк» розпочато виконавче провадження.

Вказана обставина на думку позивача є перешкодою в реєстрації права власності в рамках звернення стягнення на спірне нерухоме майно.

Проте суд не може погодитися з позивачем, оскільки доказів закінчення виконавчого провадження матеріали справи не містять, з огляду на що вказана обставина не є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Виходячи із системного аналізу фактичних обставин справи та норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що дії державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віти Володимирівни щодо прийняття рішення за індексним номером 24568213 від 18.09.2015 р. про реєстрацію права власності та здійснення державної реєстрації права власності за № 11242675 від 18.09.2015 р. є такими, що вчинено у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про нотаріат», а тому підстави для визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віти Володимирівни № 24568213 щодо державної реєстрації права власності за Публічним акціонерним товариством Перехідний банк «РВС Банк» () нерухомого майна - нежитлові приміщення з № 1 по № 5, № 5а, з № 6 по № 20 (групи приміщень 15), №№1, 1а, 3, № 2 по № 10 (групи приміщень 16), з № 1 по № 11, №№11а, 12, 13 (групи приміщень № 18) - фізкультурно-оздоровчий комплекс загальною площею 1324,60 кв.м., що розташовані за адресою: м.Київ, провулок Рильський, 5 (літера А) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно та скасувати запису про державну реєстрацію права власності № 11242675 від 18.09.2015 р., здійснений державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй Вітою Володимирівною, у суду відсутні.

Кожен суб'єкт владних повноважень повинен діяти суворо дотримуючись норм діючого законодавства в межах своїх повноважень та у спосіб, встановлений законом. Закон № 755-IV не передбачає такого повноваження державного реєстратора як перевірка фактичного місцезнаходження юридичної особи за її юридичною адресою, так само Закон не передбачає права чи обов'язку державного реєстратора при встановленні податковим органом факту незнаходження підприємства за юридичною адресою, відповідно при зміні ним адреси, скасовувати попередні реєстраційні дії.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, та відповідно такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Ефенес Пропертіз Лімітед» відмовити повністю.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О.Іщук