Справа № 816/3064/13-а
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року м. Київ К/800/48567/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючого судді:Вербицької О.В.
Суддів: Маринчак Н.Є.
Цвіркуна Ю.І.
за участю:
секретаря - Мартиненка Г.В.

представника позивача - не з'явився

представника відповідача - Касумова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МЖК Житлобуд»

на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.06.2015 р.

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2015 р.

у справі № 816/3064/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЖК Житлобуд»

до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «МЖК Житлобуд» (далі - позивач, ТОВ «МЖК Житлобуд») звернулось до суду з позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (далі - відповідач, Кременчуцька ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.08.2013 р. позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Кременчуцької ОДПІ № /2161, № /2159 та № /259 від 20.12.2012 р. Позовну заяву в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Кременчуцької ОДПІ № 37441702/2158 від 20.12.2012 р. залишено без розгляду. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2013 р. постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 30.08.2013 р. залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.04.2015 р. скасовано постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 30.08.2013 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2013, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.06.2015 р. позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Кременчуцької ОДПІ № /2161, № /2159 та № /259 від 20.12.2012 р. Позовну заяву в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення Кременчуцької ОДПІ № /2158 від 20.12.2012 р. залишено без розгляду. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2015 р. постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.06.2015 р. залишено без змін.

ТОВ «МЖК Житлобуд» у касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.06.2015 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2015 р. скасувати в частині відмови в задоволенні позову і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У письмовому запереченні на касаційну скаргу Кременчуцька ОДПІ, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою, просить залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

Кременчуцькою ОДПІ проведено виїзну планову документальну перевірку ТОВ «МЖК Житлобуд» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2009 р. по 30.06.2012 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2009 р. по 30.06.2012 р., за результатами якої складено акт № 5096/22-209/32275458 від 30.11.2012 р.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем: п. 1.31 ст. 1, п.п. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4, п.п. 7.4.1, 7.4.3 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п. 137.10 ст. 137 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток в розмірі 3414406 грн.; п. 1.4,1.6,1.18 ст. 1, п. 4.1 ст. 4, п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.5 п. 7.4, п.п. 7.7.5, п 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість в розмірі 3 086 874 грн.

На підставі акта перевірки Кременчуцькою ОДПІ прийнято податкові повідомлення - рішення: № /2162 від 20.12.2012 про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 2 814 228 грн. - основного платежу та 703 557 грн. - штрафних (фінансових) санкцій; № /2160 від 20.12.2012 про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в розмірі 3 058 599 грн. - основного платежу та 764 650 грн. - штрафних (фінансових) санкцій; № /2161 від 20.12.2012 про збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 257 631 грн. - основного платежу та 127 076 грн. - штрафних (фінансових) санкцій; № /2159 від 20.12.2012 про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 335 790 грн. - основного платежу та 15267 грн. - штрафних (фінансових) санкцій; № /2158 від 20.12.2012 про збільшення грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 1020 грн. - штрафних (фінансових) санкцій; № /259 від 20.12.2012 про зменшення розміру від'ємного значення з податку на додану вартість в розмірі 2 500 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи частково в задоволенні позовних вимог, та суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходили з того, що до складу валового доходу ТОВ "МЖК Житлобуд" зайво включено суму 321422,00 грн, у т.ч. за ІІІ квартал 2009 року - 4 607,00 грн, за І квартал 2010 року - 36875,00 грн, за ІІ квартал 2010 року - 36 386,00 грн, за ІІІ квартал 2010 року - 243556,00 грн. Таким чином, за перевірений період ТОВ "МЖК Житлобуд" занижено доходи від продажу об'єктів інвестування на 12 515 862,00 грн та завищено доходи на суму отриманих коштів інвестування в сумі 321 422,00 грн, що призвело до заниження податку на прибуток у розмірі 3 414 406,00 грн.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.02.2008 між ТОВ "МЖК Житлобуд" (забудовник) та ВАТ "Кредитпромбанк" (управитель) укладено генеральний договір на забудову № ФБ08.0102/08 (надалі - генеральний договір), відповідно до умов якого управитель замовляє забудовнику будівництво об'єктів будівництва, введення їх в експлуатацію та передачу довірителям (установники управління майном - фізична або юридична особа, яка передала кошти в управління управителю на підставі договору про участь у фонді з метою отримання у власність закріпленого за нею об'єкта інвестування) у власність об'єктів інвестування, що є у складі об'єктів будівництва.

Згідно з пунктом 1 додаткової угоди № 1 від 18.02.2008 р. про визначення об'єкта будівництва (додаток 1 до вказаного генерального договору) ця додаткова угода обумовлює умови будівництва і фінансування конкретного об'єкта будівництва 2-ї черги 9-ти поверхового житлового будинку, що розміщений за адресою: м. Кременчук, Полтавська область, квартал 278, буд. 37.

Відповідно до додатку 1 від 18.02.2008 р. до додаткової угоди всього об'єктів інвестування житлового призначення, що надаються до розміщення, - 56 штук (квартири) та об'єктів інвестування соціально-побутового призначення - 5 штук (офісні приміщення).

У додатку 3 від 18.02.2008 до вказаної додаткової угоди № 1 встановлено графік фінансування об'єкта будівництва в наступному розмірі: загальний розмір фінансування в 2008 році - 16259 449 тис. грн.; у договорі про внесення змін № 4 від 22.12.2008 до генерального договору зазначено, що у зв'язку з перенесенням строку введення об'єкта будівництва в експлуатацію та зміною графіку виконання будівельних робіт сторони домовилися внести зміни до додатку 3 до додаткової угоди № 1 та викласти графік фінансування об'єкта будівництва у такій редакції: загальний розмір фінансування у 2008 році - 14 746 627,67 грн, загальний розмір фінансування у 2009 році - 1512821,33 грн.

Відповідно до договору про внесення змін № 1 від 18.07.2008 до генерального договору основні характеристики об'єкта будівництва, зокрема такі: кількість поверхів - 9, кількість квартир - 64, загальна площа офісних приміщень - 574,40 кв.м.

18.02.2008 між ВАТ "Кредитпромбанк" та ТОВ "МЖК Житлобуд" (позичальник) укладено кредитний договір № 04/05/08-КЛТ, предметом якого є надання банком у майбутньому кредитів у межах загальної суми 7500000,00 грн. Відповідно до пункту 2.2 цього договору кредити надаються для будівництва 2-ї черги цегляного 9-ти поверхового житлового будинку з офісними приміщеннями за адресою: м. Кременчук, квартал 278, буд. 37.

18.02.2008 між ВАТ "Кредитпромбанк" (новий кредитор) та ТОВ "МЖК Житлобуд" (первісний кредитор) укладено договір на відступлення майнових прав № ВП 08.0102/08 (надалі - договір на відступлення майнових прав), згідно з умовами якого з метою забезпечення своїх зобов'язань перед новим кредитором за генеральним договором та додатків до нього первісний кредитор відступає на користь нового кредитора майнові права на об'єкт незавершеного будівництва (надалі - об'єкт будівництва), що будується первісним кредитором, як забудовником, з метою продажу іншим особам.

Відповідно до пункту 11 даного договору на відступлення майнових прав майнові права на об'єкт будівництва переходять до нового кредитора при настанні таких відкладальних умов, при чому, як кожної окремо, так і в їх сукупності: у випадку зміни основних технічних характеристик об'єкта будівництва без письмового погодження з новим кредитором; у випадку погіршення споживчих властивостей об'єкта будівництва та його складових частин (у т.ч. квартир, приміщень соціально-побутового призначення, вбудованих у житловий будинок або окремо розташованих нежитлових приміщень тощо) за умови непогодження змін споживчих властивостей з новим кредитором та довірителями ФФБ (Фонд фінансування будівництва), що уклали договори про участь у ФФБ; у випадку зростання вартості будівництва більш ніж на 20 відсотків понад його кошторисну вартість без письмового погодження з новим кредитором; у випадку збільшення строків будівництва більш ніж на 90 календарних днів.

Згідно з договором № 2 від 22.12.2008 про внесення змін до договору на відступлення майнових прав опис об'єкта будівництва наступний: кількість поверхів - 9, кількість квартир - 64.

25.08.2009 між сторонами генерального договору укладено договір про внесення змін № 6 до генерального договору, зі змісту якого вбачається, що у зв'язку з вилученням забудовником з переліку об'єктів інвестування, що надаються до розміщення відповідних квартир, сторони досягли згоди внести зміни стосовно об'єкта інвестування житлового призначення: усього об'єктів інвестування житлового призначення - 32 штук та соціально-побутового призначення - 5 штук.

25.08.2009 та 01.09.2009 між ТОВ "МЖК Житлобуд" (первинний власник) та Державною іпотечною установою (новий власник) укладені договори відчуження майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва житлового призначення, відповідно до пункту 1.1 яких первинний власник зобов'язується передати у власність нового власника, а новий власник зобов'язується прийняти майнові права, що належать первинному власнику, на об'єкт незавершеного будівництва житлового призначення, вимоги щодо якісних та кількісних характеристик якого визначаються у відповідних додатках до цих договорів, та сплатити грошову суму, визначену пунктом 5 цих договір. Так, у пункті 5.1 договору від 25.08.2009 вказана сума - 10143 000,00 грн, у т.ч. ПДВ - 1690500,00 грн; у договорі від 01.09.2009 - 828 480,00 грн, у т.ч ПДВ - 138080,00 грн.

У пункті 5.2 цих договорів зазначено, що не пізніше трьох робочих днів з дня набрання чинності пунктом 1.1 цих договорів та виконання умов договорів, новий власник зобов'язаний сплатити первинному власнику за відчуження майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва житлового призначення, а первинний власник зобов'язаний прийняти грошову суму в розмірі вартості майнових прав, зазначеної у пункті 5.1 цих договорів, що становить 7100 100,00 грн за договором від 25.08.2009 та 579936,00 грн за договором від 01.09.2009; інші 30 % вартості майнових прав, зазначеної у пункті 5.1 цих договорів, становить 3 042 900,00 за договором від 25.08.2009 та 248 544,00 грн за договором від 01.09.2009.

На підставі рішення виконкому Кременчуцької міської ради від 11.12.2009 № 897 затверджено акт розподілу квартир у житловому будинку № 37 (друга черга) кварталу № 278 у місті Кременчуці. Актом готовності об'єкта до експлуатації від 17.11.2009 № 988 встановлено, що будівельно-монтажні роботи виконані у період з червня 2008 року по листопад 2009 року; інвестиційна вартість за затвердженою проектною документацією складає 15 959,449 тис. грн, у тому числі витрати, пов'язані з будівельно-монтажними роботами - 11 452,606 тис. грн; багатоквартирний житловий будинок № 37 мікрорайон № 278 в м. Кременчук (ІІ черга) готовий до експлуатації. На підставі вказаного акта інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Полтавській області видано свідоцтво від 17.11.2009 № про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил. Відповідно до вказаного рішення виконкому Кременчуцької міської ради ТОВ "МЖК "Житлобуд" передавались у власність житлові приміщення (квартири), розташовані за адресою: м. Кременчук, квартал 278, будинок № 37. 21.11.2012 від Комунального господарства "Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації" отримано технічні характеристики квартир, відповідно до яких встановлена їх інвентаризаційна вартість, також з'ясовано період фактичного переходу права власності на житло (дата визначена свідоцтвом про право власності). Документами, які засвідчують передачу квартири власнику, є акти приймання-передачі, підписані обома сторонами.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) об'єктами інвестиційної діяльності не можуть бути об'єкти житлового будівництва, фінансування спорудження яких здійснюється з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління. Інвестування та фінансування будівництва таких об'єктів може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, недержавні пенсійні фонди, які створені та діють відповідно до законодавства, а також через випуск безпроцентних (цільових) облігацій, за якими базовим товаром виступає одиниця такої нерухомості.

Операції компанії із залучення грошових коштів фізичних і юридичних осіб з метою подальшого фінансування будівництва житла для таких осіб мають ознаки діяльності з управління активами, визначення якої наведено в Законі України «Про інститути спільного інвестування (пайові та корпоративні інвестиційні фонди)».

Відповідно до статті 22 Закону України «Про інститути спільного інвестування (пайові та корпоративні інвестиційні фонди)» пайовий інвестиційний фонд - це активи, що належать інвесторам на праві спільної часткової власності, перебувають в управлінні компанії з управління активами та обліковуються останньою окремо від результатів її господарської діяльності. Пайовий інвестиційний фонд не є юридичною особою.

Діяльність з управління цінними паперами - професійна діяльність учасника фондового ринку - компанії з управління активами, що провадиться нею за винагороду від власного імені або на підставі відповідного договору про управління активами, які належать інституційним інвесторам на праві власності (стаття 4 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні»).

У статті 9 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) управитель укладає із забудовником договір, за яким забудовник зобов'язується збудувати один або декілька об'єктів будівництва, ввести їх в експлуатацію в установленому законодавством порядку та передати об'єкти інвестування установникам цього фонду у строки та на умовах, визначених цим Законом, Правилами фонду (Правила ФФБ, Правила ФОН) та договором управління майном, а управитель зобов'язується здійснювати фінансування будівництва цих об'єктів будівництва на умовах договору.

Договір між забудовником та управителем ФФБ (фонду фінансування будівництва) має обов'язково містити зобов'язання забудовника після закінчення будівництва передати об'єкти інвестування у власність довірителям ФФБ на умовах цього Закону та Правил ФФБ.

В договорі має бути передбачене зобов'язання забудовника уступити управителю майнові права на нерухомість, яка є об'єктом будівництва, у разі виникнення обумовленого цим договором ризику невиконання забудовником своїх зобов'язань перед управителем.

У разі виявлення управителем ризику порушень умов договору управитель має право припинити фінансування будівництва, вимагати розірвання договору, повернення забудовником усіх спрямованих на фінансування будівництва цього об'єкта коштів, відшкодування заподіяних забудовником збитків, перерахування на рахунок ФФБ коштів, необхідних для розрахунків з довірителями відповідно до вимог статті 20 цього Закону, що виходять із ФФБ у зв'язку із розірванням договору про участь у ФФБ, а також здійснювати інші заходи щодо виконання забудовником своїх зобов'язань за договором, визначені цим Законом.

Забудовник зобов'язаний на вимогу управителя протягом строку, визначеного в договорі, повернути грошові кошти на рахунок ФФБ або уступити майнові права на нерухомість, яка є об'єктом будівництва, чи на інші предмети іпотеки управителю з додержанням вимог статті 10 цього Закону, якщо інше не передбачене договором (частини 2, 3 статті 18 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю").

Згідно зі статтею 10 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" у разі виявлення управителем визначеного договором ризику порушення забудовником умов договору договір уступки заставленого майнового права набирає чинності і забудовник повинен передати управителю фонду майно та майнові права на нерухомість, яка є об'єктом будівництва.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" після введення об'єкта будівництва в експлуатацію забудовник письмово повідомляє про це управителя та надає дані щодо фактичної загальної площі об'єктів інвестування, отримані від органів, що здійснюють реєстрацію права власності на нерухоме майно.

На підставі даних щодо фактичної загальної площі об'єктів інвестування довіритель за поточною ціною вимірної одиниці об'єкта інвестування здійснює остаточні розрахунки з управителем ФФБ та отримує в управителя ФФБ в обмін на свідоцтво про участь у ФФБ довідку за встановленою формою. Ця довідка є документом, що підтверджує право довірителя на набуття у власність закріпленого за ним об'єкта інвестування.

У довідці про право довірителя на набуття у власність об'єкта інвестування обов'язково мають бути зазначені такі дані, визначені Законом України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю".

Отриману від управителя ФФБ довідку про право довірителя на набуття у власність об'єкта інвестування довіритель надає забудовнику для подальшого оформлення права власності на закріплений за ним об'єкт інвестування.

Для оформлення правовстановлюючих документів забудовник та довіритель підписують складений забудовником акт прийняття-передачі об'єкта інвестування.

Оформлення права власності на житло здійснюється забудовником своїми силами та за свій рахунок. Органи місцевого самоврядування оформлюють право власності довірителя на об'єкт інвестування на підставі довідки про право довірителя на набуття у власність об'єкта інвестування, при цьому органи місцевого самоврядування не мають права вимагати будь-яких інших документів щодо участі довірителя у ФФБ.

Частиною 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством; фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За визначенням термінів у статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерським обліком є процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Стаття 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначає основні принципи бухгалтерського обліку та фінансової звітності до яких відносяться, зокрема повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі; превалювання сутності над формою -операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Валовим доходом є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (пункт 4.1 статті 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств").

Відповідно до пункту 1.31 статті 1 вказаного Закону продаж товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію, незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів.

Судами встановлено, що позивачем не відображалися операції у податковому обліку операції з поставки житла у період передачі права власності на об'єкти інвестування.

У підпункті 4.2.8 пункту 4.2 статті 4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" зазначено, що не включаються до складу валового доходу: кошти спільного інвестування, а саме кошти, залучені від інвесторів інститутів спільного інвестування (ІСІ), доходи від здійснення операцій з активами ІСІ та доходи, нараховані за активами ІСІ, а також кошти, залучені від власників сертифікатів фондів операцій з нерухомістю, доходи від здійснення операцій з активами фондів операцій з нерухомістю та доходи, нараховані за активами фондів операцій з нерухомістю, створених відповідно до закону.

З метою оподаткування доход, отриманий платником податку від продажу товарів (робіт, послуг) пов'язаним особам, визначається виходячи із договірних цін, але не менших за звичайні ціни на такі товари (роботи, послуги), що діяли на дату такого продажу (підпункт 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 вказаного Закону).

Податковий орган має право застосувати звичайні ціни для визначення бази оподаткування у випадках, передбачених законом, незалежно від виду господарської операції, що здійснюється платником цього податку, або податкового статусу іншої сторони такої операції (підпункт 1.20.10 пункту 1.20 статті 1 цього Закону).

Відповідно до підпункту1.20.51 пункту 1.20 статті 1 вказаного Закону, якщо звичайна ціна не може бути визначена з використанням норм попередніх підпунктів цього пункту, то для доказів обґрунтування її рівня застосовуються правила, визначені національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, а також національними стандартами з питань оцінки майна та майнових прав. З метою оподаткування терміни "справедлива вартість", "ринкова вартість" та "чиста вартість реалізації", які використовуються в національних положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку та національних стандартах з питань оцінки майна і майнових прав, прирівнюються до терміну "звичайна ціна", визначеного цим Законом.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що до складу валового доходу ТОВ "МЖК Житлобуд" зайво включено суму 321 422,00 грн, у т.ч. за ІІІ квартал 2009 року - 4 607,00 грн, за І квартал 2010 року - 36 875,00 грн, за ІІ квартал 2010 року - 36 386,00 грн, за ІІІ квартал 2010 року - 243 556,00 грн.

Пунктом 5.1.20 пункту 5.1 статті 5 Закону України "Про податок на додану вартість", який діяв до 01.01.2011, звільняються від оподаткування операції з поставки житла (об'єктів житлового фонду), крім їх першої поставки.

Для цілей цього підпункту під першою поставкою житла (об'єкта житлового фонду) розуміється, зокрема перше передання готового новозбудованого житла (об'єкта житлового фонду) у власність покупця або поставка послуг (включаючи вартість придбаних за рахунок виконавця матеріалів) із спорудження такого житла за рахунок замовника.

Отже, операцією з першого постачання житла буде вважатися операція з передачі права власності (оформлення правовстановлюючих документів) на готове новозбудоване житло (об'єкт житлового фонду) до першого власника такого житла, незалежно від джерел фінансування будівництва: чи за рахунок власних коштів підприємства забудовника, чи за рахунок учасників фонду фінансування будівництва, чи за кошти держателів облігацій.

У випадку коли будівництво житла здійснюється забудовником за рахунок залучених ФФБ коштів, податкові зобов'язання у забудовника виникають: за операціями з передачі права власності (оформлення правовстановлюючих документів) на готове новозбудоване житло (об'єкт житлового фонду) до першого власника такого житла, незалежно від джерел фінансування будівництва (чи за рахунок власних коштів підприємства забудовника, чи за рахунок учасників фонду фінансування будівництва, чи за кошти держателів облігацій) у періоді передачі права власності (оформлення правовстановлюючих документів) на готове новозбудоване житло. Операції по перерахуванню коштів, залучених ФФБ, забудовнику не змінюють податкового кредиту ФФБ та податкових зобов'язань забудовника.

Як вже зазначалося, перевіркою не встановлено відображення у податковому обліку ТОВ "МЖК Житлобуд" операцій з поставки житла у період передачі права власності на готове новозбудоване житло.

База оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни. У разі якщо звичайна ціна на товари (послуги) перевищує договірну ціну на такі товари (послуги) більше ніж на 20 відсотків, база оподаткування операції з поставки таких товарів (послуг) визначається за звичайними цінами (пункт 4.1 статті 4 Закону України "Про податок на додану вартість").

Згідно з пунктом 1.4 статті 1 вказаного Закону поставкою товарів є будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

У разі поставки товарів (робіт, послуг), зокрема пов'язаній з продавцем особі чи суб'єкту підприємницької діяльності, який не зареєстрований як платник податку, база оподаткування визначається виходячи з фактичної ціни операції, але не нижчої за звичайні ціни (пункт 4.2 статті 4 Закону України "Про податок на додану вартість").

У пункті 1.18 статті 1 указаного Закону передбачено, що звичайні ціни розуміються та застосовуються за правилами, визначеними пунктом 1.20 статті 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств".

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що позивачем неправомірно занижено показники у рядку 01 Декларацій "Операції на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20 відсотків, крім імпорту товарів", тобто не враховано податкові зобов'язання з податку на додану вартість від реалізації об'єктів інвестування за звичайними цінами, у загальній сумі 2 876 172,00 грн.

Що стосується виконання позивачем відповідних податкових зобов'язань у період 2008 - перша половина 2009 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до наказу ТОВ "МЖК Житлобуд" від 19.11.2012 № 261 створено комісію щодо здійснення відбору документів товариства про виділення для знищення; доручено комісії здійснити відбір документів товариства і виділити на знищення документи попередніх років, строк зберігання яких минув, та документи, які втратили практичне значення, по яким завершені перевірки фінансовими та державними податковими органами з питань дотримання вимог чинного законодавства.

28.11.2012 відповідною комісією складені акти № 1 та № 2 про виділення для знищення документів, що не підлягають зберіганню, серед яких банківські документи, касові документи, авансові звіти, первинні документи з обліку ТМЦ, акти виконаних робіт, договори, угоди на придбання та продаж, акти приймання-передачі квартир, податкові накладні отримані та видані, статистична звітність, журнали-ордери, обігово-сальдові відомості, матеріальні звіти, акти звірки взаєморозрахунків, подорожні листи вантажного та легкового автомобіля за липень-грудень 2006 року, 2007 рік, 2008 рік, січень-червень 2009 року; указані документи разом знищення шляхом спалення.

В акті від 18.11.2009 № 3587/23-210/32275458 про результати планової виїзної перевірки ТОВ "МЖК Житлобуд" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2006 по 30.06.2009, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2006 по 30.06.2009 вказано, що у перевіряємому періоді ТОВ "МЖК Житлобуд" включено до складу валового доходу грошові кошти, що не повинні були включатися до складу валового доходу, на загальну суму 11 452 606,00 грн, з них: у 2008 році 10 851 184,00 грн, у І півріччі 2009 року 601 422,00 грн. Указане завищення валових доходів ТОВ "МЖК Житлобуд" пояснює включенням відповідних сум за першою подією, що настала раніше - здійснення оплати (передоплати) за роботи (товари, послуги).

У підпункті 15.3.1 пункту 15.3 цього Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» передбачено, що заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

У пункті 43.3 статті 43 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2011, також визначено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються органом державної податкової служби на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Відповідно до пункту 2.1 розділу 2 Порядку складання декларації з податку на прибуток підприємства "Порядок виправлення самостійно виявлених помилок", затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 29.03.2003 № 143 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.04.2003 за № 271/7592 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якщо платником самостійно виявлено помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, то такий платник має право надати уточнюючий розрахунок.

Платник податку має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були виявлені.

Відповідно до пункту 140.2 статті 140 Податкового кодексу України у разі якщо після продажу товарів, виконання робіт, надання послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, в тому числі перерахунок у випадках повернення проданих товарів чи права власності на такі товари (результати робіт, послуг) продавцю, платник податку - продавець та платник податку - покупець здійснюють відповідний перерахунок доходів або витрат (балансової вартості основних засобів) у звітному періоді, в якому сталася така зміна суми компенсації.

Враховуючи наявні у справі декларації, відсутні уточнюючи розрахунки, передбачені законодавством, щодо спірних сум. Отже, відсутні відомості про те, що позивач скористався своїм правом щодо перенесення від'ємного значення валового доходу в наступні періоди.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що доводи позивача про виконання податкових зобов'язань (несплата податків з отриманих від Державної іпотечної установи грошових коштів за договорами відчуження майнових прав на об'єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 25.08.2009 та від 01.09.2009 та їх недекларування) у період 2008 - перша половина 2009 року є необґрунтованими.

В частині задоволення позовних вимог, сторонами рішення першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку не оскаржувались.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 16.06.2015 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2015 р. залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214-215, 220, 221, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МЖК Житлобуд» залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 16.06.2015 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька

Судді Н.Є. Маринчак

Ю.І. Цвіркун