Справа № 805/358/16-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Волгіна Н.П.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року справа №805/358/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача ОСОБА_2, суддів Ляшенка Д.В., Ястребової Л.В.,

секретар судового засідання Корадо А.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Костянтинівської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року у справі №805/358/16-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сади Донбасу" до Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання нечинною та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив суд визнати нечинною та такою, що не відповідає закону, вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-218-23 від 04.11.2015 року в сумі 413 782,86 грн. та скасувати її.

В обґрунтування позову зазначив, що 10.11.2015 року отримав зазначену вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску у сумі 306077, 50 грн. за період з жовтня 2014 року по вересень 2015 року, що нарахована на підставі картки особового рахунку платника станом на 31.10.2015 року.

Позивачем оскаржено вимогу до ГУ ДФС у Донецькій області та до ДФС України, проте скарги залишені без задоволення.

З огляду на положення законів та нормативно-правових актів, що встановлюють порядок сплати податків та обовязкових платежів підприємствами, які знаходяться в зоні проведення АТО, вимога є протиправною.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року позов задоволено частково.

Скасовано вимогу Костянтинівської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області від 04.11.2015 року №Ю-218-23 про зобов'язання ТОВ "Сади Донбасу" сплатити заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску, яка станом на 31.10.2015 становить 413 782,86 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову, прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування зазначив, що Закон №1669 «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не скасовує обовязків, визначених ч.2 ст.6 Закону №2464, а надає можливість платникам ЕСВ на період АТО не виконувати обовязки у встановлені строки та в повному обсязі.

Також позивачем на підтвердження обставин непереборної сили та звільнення від виконання обов'язку платника єдиного внеску не надано Сертифікату Торгово-промислової палати, обов'язковість надання якого передбачена чинним законодавством.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог судове рішення не оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги, дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ТОВ "Сади Донбасу", зареєстровано як юридична особа 16.02.2000 року, , місцезнаходження: 85172, Донецька область, Костянтинівський район, с.Полтавка, вул..Юбілейна, б.38, перебуває на обліку в Костянтинівській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області.

До переміщення на підконтрольну владі України територію (до 23 вересня 2015 року) товариство було зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6, 10, 11, 12).

04.11.2015 року податковим органом сформовано вимогу №Ю-218-23 про сплату ТОВ «Сади Донбасу» боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску в сумі 413 782,86 грн, яка виникла станом на 31 жовтня 2015 року (а.с. 14).

Вимога отримана позивачем 10.11.2015 року, оскаржена до ГУ ДФС у Донецькій області та до ДФС України 22 грудня 2015 року, проте скарги залишені без задоволення (а.с. 15-22).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі Закон №2464).

На підставі п.2 ч.1 ст.1 цього Закону, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок, ЄСВ) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно п.1. ч.1. ст. 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску є: роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов'язаний: 1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; 2) вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; 3) допускати посадових осіб органу доходів і зборів до проведення перевірки правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, а до проведення перевірки щодо достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, та для призначення пенсій - посадових осіб органів Пенсійного фонду за наявності направлення та/або наказу про перевірку та посвідчення осіб, надавати їм передбачені законодавством документи та пояснення з питань, що виникають у процесі перевірки; 4) подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю; 5) надавати безоплатно застрахованій особі та на вимогу членів сім'ї померлої застрахованої особи відомості про заробітну плату (дохід), суму сплаченого єдиного внеску та інші відомості про застраховану особу, що подаються до органу доходів і зборів; 6) пред'являти на вимогу застрахованої особи, на користь якої він сплачує єдиний внесок, повідомлення про взяття на облік як платника єдиного внеску та надавати інформацію про сплату єдиного внеску, в тому числі у письмовій формі; 7) перевіряти під час прийняття на роботу наявність у фізичної особи посвідчення застрахованої особи; 8) повідомляти у складі звітності про прийняття на роботу фізичної особи, відомості про яку відсутні в Державному реєстрі або яка не пред'явила на вимогу платника єдиного внеску посвідчення застрахованої особи, та подавати необхідні відомості і документи для взяття на облік зазначеної особи; 9) отримувати в територіальному органі Пенсійного фонду посвідчення застрахованої особи в порядку, встановленому Пенсійним фондом, та видавати їх застрахованим особам; 10) повідомляти у складі звітності про зміну відомостей, що вносяться до Державного реєстру, про застраховану особу, на користь якої він сплачує єдиний внесок, у десятиденний строк після надходження таких відомостей; 11) у випадках, передбачених цим Законом і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, стати на облік в органі доходів і зборів як платник єдиного внеску; 12) виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

На підставі ч.8 ст.9 Закону №2464 платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

Як визначено ч.12 ст.9 цього Закону єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно до ст.25 Закону №2464 у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів та підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти робочих днів після надходження відповідного рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, недоїмка у сумі 413782,86 грн, визначена у вимозі, має місце у зв'язку із невнесенням/несвоєчасним внесенням позивачем платежів з ЄСВ за період з жовтня 2014 року по вересень 2015 року.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення Ради національної безпеки України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції (АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Згідно до ст. 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі закон №1669) період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 року затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, у якому, серед інших населених пунктів, зазначено м. Красноармійськ, де знаходиться податковий орган, на обліку у якого перебуває позивач.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1079-р від 5 листопада 2014 року було зупинено дію Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року, проте, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва по справі № 826/18327/14 від 26 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2015 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1079-р від 5 листопада 2014 року визнано нечинним.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р, яким визнано такими, що втратили чинністьРозпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р, затверджено новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, у якому, серед інших населених пунктів, також є м. Красноармійськ.

Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, внесено зміни до Закону №2464, а саме розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено п.9-3, відповідно до якого платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи позивач 02.03.2016 року звернувся до відповідача із заявами за вих. №№ 29 та 30 про звільнення позивача у зв'язку із проведенням АТО від виконання обов'язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, та про списання недоїмки з ЄСВ, що виникла у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня 2015 року (а.с. 50, 51).

Судова колегія зазначає, що приписи п. 9-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2464 не ставлять факт звільнення платника від обов'язку зі сплати єдиного внеску у залежність від часу подання відповідної заяви (після прийняття спірної вимоги або до її прийняття), а прямо встановлює, що така заява подається у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Станом на час розгляду справи АТО триває.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що відповідно до приписів абз.4 п.9-3 розділу VIII "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №2464 позивач має бути звільнений від виконання обов'язків, передбачених ч.2 ст.6 Закону № 2464 на час проведення антитерористичної операції.

Тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про скасування вимоги відповідача №Ю-218-23 від 04.11.2015 року про сплату боргу зі сплати єдиного внеску на суму 413782,86 грн.

Судова колегія не приймає доводи апелянта про не підтвердження позивачем обставин непереборної сили сертифікатом Торгово-промислової палати України, оскільки, п. 9-3 розділу VIII "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 2464 не вимагається надання такого документу для звільнення платника від сплати ЄСВ, а визначається підстава для звільнення платника від сплати ЄСВ - факт знаходження платника на обліку в органах фіскальної служби, що розташовані на території населених пунктів, визначених відповідним переліком, де проходить АТО, та подання таким платником відповідної заяви до органу фіскальної служби.

Наведене також підтверджується відповіддю Торгово-промислової палати України (а.с.12), відповідно до якої сертифікат про настання обставин непереборної сили для звільнення платників єдиного внеску від виконання обовязків, що розташовані в зоні АТО, не видається, оскільки таке звільнення прямо зазначено в Законі №2464.

Враховуючи викладене, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Костянтинівської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року у справі №805/358/16-а залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року у справі №805/358/16-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена 31 травня 2016 року.

ОСОБА_1 ОСОБА_2

Судді Д.В. Ляшенко

ОСОБА_5