Справа № 809/428/16
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2016 р. Справа № 809/428/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боршовського Т.І.

за участю секретаря судового засідання Ферштей А.М.

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом першого заступника прокурора Івано-Франківської області

до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області

про визнання дій неправомірними, скасування постанови № 47845228 від 30.12.2015 року та зобовязання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

26.04.2016 року Перший заступник прокурора Івано-Франківської області (надалі-позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (надалі-відповідач), в якому просить суд: визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.12.2015 року у виконавчому провадженні № 47845228; скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.12.2015 року у виконавчому провадженні № 47845228 з примусового виконання виконавчого листа № 2а-329/10/0970, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом; зобовязати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 вирішити питання про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-329/10/0970, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.12.2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.12.2015 року у виконавчому провадженні № 47845228 з підстави відсутності у боржника майна, на яке можна звернути стягнення. Вказані дії старшого державного виконавця Пилипюка Я.В. позивач вважає протиправними, а постанову від 30.12.2015 року такою, що підлягає скасуванню, оскільки на виконання пункту 7 частини 1 та частини 3 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження № 47845228 мало бути закінчено в зв»язку з визнанням боржника банкрутом.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити повністю.

Представник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області у судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Заперечень проти позову відповідач суду не подав.

Щодо дотримання строків звернення до суду з цим адміністративним позовом.

Відповідно до частини 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

В даному випадку, такий строк встановлено частиною 2 статті 181 КАС України: позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Окрім цього, частиною 4 статті 47 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Представник позивача стверджує, що отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.12.2015 року у виконавчому провадженні № 47845228 лише 20.04.2016 року в ході ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження № 47845228 і саме з цієї дати починається десятиденний строк на оскарження згаданої постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.12.2015 року.

Враховуючи те, що представник відповідача не зявився в судове засідання, вимог ухвали суду від 11.05.2016 року не виконав, за відсутності в матеріалах справи будь-яких докази, які б підтвердили факт надіслання копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.12.2015 року позивачу, суд дійшов висновку визнати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані позивачем письмові докази, суд встановив таке.

24.06.2014 року постановою Львівського апеляційного адміністративного суду скасовано постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.12.2010 року та задоволено позов першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі ДПІ у м. Івано-Франківській області про стягнення з ТзОВ «Фасадонт» в Державний бюджет м. Івано-Франківська коштів в розмірі 6930759,60 грн.

21.07.2014 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом на виконання вказаної постанови від 24.06.2014 року видано виконавчий лист за № 2а-329/10/0970 (а.с. 18).

12.06.2015 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження за № 47845228 з примусового виконання виконавчого листа Івано-Франківського окружного адміністративного суду за № 2а-329/10/0970 від 21.07.2014 року.

30.12.2015 року постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 за № 47845228, на підставі пункту 2 частини 1 статті 47, статті 50 Закону України Про виконавче провадження, повернуто виконавчий документ стягувачеві в звязку з відсутністю в боржника майна, на яке можна звернути стягнення (а.с. 17).

Вирішуючи даний спір суд виходив з таких мотивів та норм права.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Частинами 2 та 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо судове рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину судового рішення треба виконати за кожним виконавчим листом. Якщо судом було вжито заходів щодо забезпечення позову за заявою осіб, на користь яких ухвалено судове рішення, суд разом із виконавчим листом видає копії документів, які підтверджують виконання ухвали суду про забезпечення позову.

В частині 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження (надалі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Тобто, за наявності підстав, передбачених вказаною нормою Закону, державний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачеві без виконання.

Зважаючи на вказану норму статті 47 Закону, старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.12.2015 року, зазначивши, що в боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення.

Однак, в судовому засіданні судом встановлено, що постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 27.10.2015 року у справі № 909/668/15 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фасадонт», яке є боржником в даному виконавчому провадженні № 47845228, визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру (а.с. 10-15). Вказана постанова господарського суду набрала законної сили по закінченню строку на її апеляційне оскарження, та підлягає обовязковому виконанню на всій території України.

В свою чергу, відповідно до пункту 7 частини 1 статті 49 Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання боржника банкрутом.

Одночасно суд звертає увагу на те, що згідно частини 3 статті 49 Закону, про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Зважаючи на дані обставини справи, суд дійшов висновку, що старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 протиправно виніс 30.12.2015 року постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 47845228, оскільки, за наявних правових підстав, передбачених пункту 7 частини 1 статті 47 Закону, старший державний виконавець був зобовязаний прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку з визнанням боржника банкрутом.

Враховуючи вищенаведене, станом на дату постановлення оскарженої постанови № 47845228 від 30.12.2015 року, в державного виконавця були відсутні обґрунтовані підстави для повернення виконавчого документа стягувачеві згідно пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України Про виконавче провадження.

З огляду на вказане, постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.12.2015 року є протиправною та підлягає скасуванню. В звязку з цим, позов в цій частині належить задовольнити.

Щодо позовної вимоги про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.12.2015 року у виконавчому провадженні № 47845228, суд звертає увагу на таке.

Як було зазначено судом вище, термін «виконавче провадження», який визначений в статті 1 Закону, включає в себе не лише дії органів, але й посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів. При цьому, згідно частини 2 статті 2 Закону, примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці.

В свою чергу, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть

бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом (частина 3 статті 6 Закону).

Зважаючи на зміст даного адміністративного позову, позивач оскаржує дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.12.2015 року у виконавчому провадженні № 47845228, та просить суд скасувати зазначену постанову від 30.12.2015 року. Тобто, в даному випадку дії державного виконавця полягають у прийнятті оскаржуваної постанови. Однак суд звертає увагу на те, що сам факт визнання протиправною постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.12.2015 року включає в себе і факт визнання протиправними дій державного виконавця щодо прийняття цієї постанови, оскільки такі дії є складовою процедури прийняття рішень державним виконавцем.

Таким чином, в задоволенні позову в частині вимоги про визнання неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.12.2015 року у виконавчому провадженні № 47845228 належить відмовити.

Щодо позовної вимоги про зобовязання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 вирішити питання про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-329/10/0970, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом, то суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 51 Закону України Про виконавче провадження, у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно статті 2 Закону, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, а примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

В пункту 10.3 постанови від 20.05.2013 року № 7 Про судове рішення в адміністративній справі Пленум Вищого адміністративного суду України розяснив, що суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Таким чином, скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві є підставою для відновлення цього виконавчого провадження в силу прямої норми закону, при цьому прийняття такого рішення відноситься до виключної компетенції державного виконавця.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що згідно норм частини 1 статті 2, пункту 6 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, безумовною підставою для задоволення позову є встановлення судом факту порушення прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб - позивачів у публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, які є відповідачами у справі.

В даному випадку, з огляду на положення статті 51 Закону України Про виконавче провадження, підставою для відновлення виконавчого провадження є судове рішення про скасування постанови про повернення виконавчого документа. Тобто лише за умови не виконання судового рішення, яке набере законної сили, у строки передбачені вказаною нормою Закону України Про виконавче провадження, виникне факт порушення прав стягувача у вконавчому провадженні. На час прийняття рішення у цій адміністративній справі такий факт відсутній.

Отже, з огляду на положення статті 51 Закону України Про виконавче провадження, а також статей 2, 3, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку відмовити позивачу в задоволенні позовної вимоги про зобовязання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 вирішити питання про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а-329/10/0970.

Таким чином, позов належить частково задовольнити, а саме: визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 47845228 від 30.12.2015 року, а в задоволенні позову в решті позовних вимог відмовити.

Щодо розподілу судових витрат в даній справі, то суд зазначає, що згідно положень частин 2, 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності доказів понесення позивачем субєктом владних повноважень судових витрат, повязаних із залученням свідків чи проведенням судових експертиз, судові витрати по сплаті судового збору, здійснені позивачем, не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 47845228 від 30.12.2015 року.

В задоволенні позову в решті вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя /підпис/ ОСОБА_3

Постанова складена в повному обсязі 30.05.2016 року.