Справа № 580/2193/15-а
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 р. Справа № 580/2193/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Спаскіна О.А. , Сіренко О.І.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лебединського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Лебединського районного суду Сумської області від 03.02.2016 по справі № 580/2193/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Лебединського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач), звернулася до суду з адміністративним позовом до Лебединського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області (далі Лебединське ОУПФУ Сумської обл., відповідач), в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови їй у відновленні виплати раніше призначеної пенсії по інвалідності з 01.06.2015 та зобовязати відповідача відновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії по інвалідності з 01.06.2015.

Постановою Лебединського районного суду Сумської області від 03.02.2016 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Лебединського ОУПФУ Сумської обл.

Відповідач, не погодившись з даним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Лебединського районного суду Сумської області від 03.02.2016 та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що оскільки позивач станом на 01.04.2015 отримувала пенсію по інвалідності ІІІ групи (з 16.05.2013), призначену відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та з 02.03.2015 по даний час є державним службовцем, то дія Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII (далі Закон України № 213-VIII) в частині встановлення обмеження щодо отримання пенсії особами у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених, зокрема Законом України «Про державну службу» на неї поширюється в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду повідомлялися судом належним чином.

Відповідно ч. 4 ст. 196 КАС України справа розглянута без участі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що позивач перебуває на обліку в ОУПФУ Сумської обл.

Пенсія ОСОБА_1 призначена відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» як інваліду ІІ групи (з 16.05.2015 року встановлена ІІІ група інвалідності).

Згідно довідки Головного територіального управління юстиції у Сумській обл. №08/16/985 від 29.10.2015 позивач з 02.03.2015 по теперішній час працює на посаді спеціаліста І категорії відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Сумській області та відповідно є державним службовцем.

У звязку з набранням чинності Закону України № 213-VIII позивачу припинено виплату пенсії.

Перевіряючи правомірність доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

Так з 01.04.2015 набув чинності Закон України № 213-УІІІ.

Положеннями абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (із змінами відповідно до Закону № 213-VIII) встановлено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Відповідно до п. 2 розділу "Прикінцеві положення" Закону України № 213-УІІІ порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Як вбачається з письмових доказів у справі, ОСОБА_1 з 02.03.2015 по теперішній час працює на посаді спеціаліста І категорії відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Сумській області.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскільки позивач продовжує працювати на зазначеній посаді та враховуючи зміни до законодавства відповідно до Закону № 213-VIII, відсутні підстави для нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності ІІІ групи, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Вищезазначені норми Закону є діючими, рішенням Конституційного суду України неконституційними не визнані, а отже підлягають обов'язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України та всіма органами державної влади на території України.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 № 20-рп/2011, визначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадянина та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац сьомий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення). При цьому Конституційним Судом України взято до уваги статтю 22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено у рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 21.10.2004 (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення).

Враховуючи вищенаведене, одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Колегія суддів вважає помилковими доводи позивача про те, що з 01.06.2015 втратили чинність норми Закону України "Про державну службу" щодо пенсійного забезпечення оскільки п. 5 розд. ІІІ "Прикінцевих положень "Закону №213" стосується порядку призначення пенсій, а не права на її отримання.

Посилання позивача щодо обмеження територіальним органом Пенсійного фонду України права на соціальний захист колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 пенсія була призначена та отримувалася нею відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 47 зазначеного закону пенсії на період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсій у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", не виплачуються.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування постанови Лебединського районного суду Сумської області від 03.02.2016 як такої, що прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 209, 254 КАС України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Лебединського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області задовольнити.

Постанову Лебединського районного суду Сумської області від 03 лютого 2016 року по справі № 580/2193/15-а скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Лебединського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст постанови виготовлений 30.05.2016.