Справа № 638/5889/14-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року м. Київ К/800/53062/14

К/800/57344/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого судді суддів:Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова про зобов'язання вчинити певні дії за касаційними скаргами Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 липня 2014 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року та ОСОБА_4 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова, в якому просила: зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Дзержинському районі м. Харкова усунути допущені порушення прав позивача шляхом перерахування трудового стажу, застосовуючи норми законодавства, що діяло до 01 січня 2004 року, з дня настання права на пенсію; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова провести перерахунок пенсії за 2012 рік у зв'язку із збільшенням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як для не працюючої на той час особи; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова провести перерахунок пенсії із розрахунку 412 місяців стажу, а не 411 за весь час виплати пенсії.

В обґрунтування позову посилалась на те, що відповідач безпідставно не зарахував до її трудового стажу 16 днів навчання в інституті, період з березня по квітень 2002 року у зв'язку зі звільненням у березні 2002 року при ліквідації підприємства та отриманні вихідної допомоги, період з 05 квітня 2002 року по 30 березня 2003 року у зв'язку з перебуванням на обліку в Центрі зайнятості, період зайняття підприємницькою діяльністю з 01 січня 2003 року по 30 червня 2003 року. Також, при здійсненні розрахунку пенсії відповідач помилково виходить з наявності у неї 411 місяців стажу замість 412 місяців, оскільки невірно обрахував стаж за період з 01 липня 2010 року по 31 липня 2010 року та вересень 2011 року.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 липня 2014 року позов задоволено частково. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова здійснити перерахунок трудового стажу ОСОБА_4, застосовуючи норми законодавства, що діяло до 01 січня 2004 року, з дня настання права на пенсію. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року скасовано постанову суду першої інстанції та ухвалено нову постанову, якою позов задоволено частково. Позов ОСОБА_4 за період з 01 жовтня 2011 року по 14 жовтня 2013 року залишено без розгляду. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова здійснити перерахунок страхового стажу ОСОБА_4 за період з 16 червня 1979 року по 01 липня 1979 року, з 01 липня 2007 року по 31 липня 2010 року та за вересень 2011 року та здійснити виплату донарахованих сум з 15 жовтня 2013 року внаслідок проведеного перерахунку. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Посилаючись у касаційних скаргах на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова просить скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 липня 2014 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, а ОСОБА_4 - скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року та ухвалити нову постанову, якою зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова усунути допущені порушення прав позивача і здійснити перерахунок трудового стажу позивача за період з 16 червня 1979 року по 01 липня 1979 року, з 18 березня 2002 року по 22 квітня 2002 року, з 01 січня 2003 року по 30 червня 2003 року, з 01 липня 2010 року по 31 липня 2010 року, за вересень 2011 року та здійснити виплату донарахованих сум з дня настання права на пенсію, тобто з 01 жовтня 2011 року.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційних скарг та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01 жовтня 2011 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи». Загальний трудовий стаж позивача складає 34 роки 3 місяці 10 днів, який зараховано по 31 серпня 2011 року згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу.

ОСОБА_4 неодноразово зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова із заявами про перерахунок пенсії, на які Управлінням Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова листами № 328-02/26 від 06 січня 2012 року та № 14462-02/26 від 09 серпня 2012 року були надані відповіді щодо зарахування до загального трудового стажу позивача періодів з 2002 по 2010 роки.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо невірного розрахунку її стажу для призначення пенсії, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при визначенні трудового стажу позивача діяв не на підставі, та не у спосіб, що передбачені законодавством, оскільки безпідставно не включив до його розрахунку період навчання позивача в Харківському інституті інженерів комунального будівництва з 15 червня 1979 року по 01 липня 1979 року (16 днів), період з березня по квітень 2002 року у зв'язку зі звільненням ОСОБА_4 у березні 2002 року при ліквідації підприємства та отриманні нею вихідної допомоги, період з 05 квітня 2002 року по 30 березня 2003 року у зв'язку з перебуванням позивача на обліку в Центрі зайнятості та період зайняття ОСОБА_4 підприємницькою діяльністю з 01 січня 2003 року по 30 червня 2003 року.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем безпідставно не включено до трудового стажу ОСОБА_4 період її навчання з 15 червня 1979 року по 01 липня 1979 року та помилково обраховано стаж за період з 01 липня 2010 року по 31 липня 2010 року та вересень 2011 року, а тому в цій частині задовольнив позовні вимоги в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції з таких підстав.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно підпунктів «а» та «д» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, Управлінням Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова зараховано до трудового стажу ОСОБА_4 період її навчання у Харківському інституті інженерів комунального будівництва з 01 вересня 1974 року по 15 червня 1979 року, тобто по дату рішення Державної екзаменаційної комісії від 15 червня 1979 року згідно копії диплому № НОМЕР_1, яким позивачу присвоєно кваліфікацію інженера-електромеханіка.

Однак, згідно записів трудової книжки ОСОБА_4 з 01 вересня 1974 року зарахована студенткою першого курсу інституту згідно наказу № 425 від 21 серпня 1979 року та у зв'язку із закінченням відрахована з інституту 01 липня 1979 року згідно наказу № 176-уч від 19 червня 1979 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що час навчання ОСОБА_4 в інституті визначається записами в її трудовій книжці, а тому відповідачем було безпідставно не донараховано позивачу 16 днів трудового стажу.

Крім того, правильним є висновок апеляційного суду щодо правомірності неврахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду березень - квітень 2002 року у зв'язку із звільненням останньої 04 березня 2002 року з ХКП «Міськелектротранс» за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України та отриманням нею вихідної допомоги, оскільки матеріали справи не містять доказів сплати з вихідної допомоги позивача податків і зборів.

Також судами встановлено, що Дзержинським районним центром зайнятості згідно наказу №1800 від 24 квітня 2002 року було здійснено ОСОБА_4 одноразову виплату допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності відповідно до пункту 7 статті 22, пункту 5 статті 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Згідно з абзацом 3 частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

За змістом вказаної норми, одноразова допомога по безробіттю для організації підприємницької діяльності до страхового стажу не включається.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для зарахування до стажу позивача періоду з 05 квітня 2002 року по 30 березня 2003 року.

Крім того, обґрунтованим є висновок суду апеляційної інстанції, що позовні вимоги про включення до страхового стажу періоду зайняття ОСОБА_4 підприємницькою діяльністю з 01 січня 2003 року по 30 червня 2003 року задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця № НОМЕР_2 ОСОБА_4 з 22 квітня 2002 року зареєстрована фізичною особою - підприємцем.

Відповідно до частин 1, 3 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за відповідною формулою.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно довідки про сплату страхових внесків № 21650-03/26 від 06 жовтня 2011 року ОСОБА_4 сплатила страхові внески до Пенсійного фонду України за періоди з 01 травня 2002 року по 31 грудня 2002 року, з 01 липня 2003 року по 31 грудня 2003 року. Ці періоди були зараховані до трудового стажу позивача. Період роботи з 01 березня 2004 року зараховано до загального трудового стажу з урахуванням фактичної сплати страхових внесків згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу.

При цьому, за відсутності в матеріалах справи доказів сплати позивачем страхових внесків за період з 01 січня 2003 року по 30 червня 2003 року, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що вказаний період не підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача для призначення пенсії.

Крім того, як вірно було встановлено судом апеляційної інстанції та не заперечувалось відповідачем під час розгляду справи, останнім було помилково обраховано страховий стаж позивача за період з 01 липня 2010 року по 31 липня 2010 року (24 дні замість 31 дня) та не враховано один місяць - вересень 2011 року.

Таким чином, задовольняючи частково позов, суд апеляційної інстанції на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановив і правильно виходили з того, що Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова має здійснити перерахунок страхового стажу ОСОБА_4 за період з 16 червня 1979 року по 01 липня 1979 року, з 01 липня 2010 року по 31 липня 2010 року, вересень 2011 року та здійснити виплату донарахованих сум.

Відповідно до положень частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_4 заявила позовні вимоги за період з 01 жовтня 2011 року проте до суду звернулася з даним адміністративним позовом у квітні 2014 року, поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом не зазначила.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач звернулася з вищевказаним позовом до суду у квітні 2014 року з пропуском встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України строку та не навела поважних причин його пропуску, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що права позивача підлягають захисту з 15 жовтня 2013 року.

Разом з тим, дійшовши вірного висновку в мотивувальній частині постанови про необхідність перерахунку страхового стажу позивача за період з 01 липня 2010 року по 31 липня 2010 року, суд апеляційної інстанції в резолютивній частині постанови помилково зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова здійснити перерахунок страхового стажу ОСОБА_4 за період з 01 липня 2007 року по 31 липня 2010 року.

За правилами статті 225 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право змінити судове рішення, якщо у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а судове рішення, яке змінюється, є помилковим тільки в частині.

Враховуючи те, що у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а рішення суду апеляційної інстанції є помилковим тільки в частині зазначення початкової дати періоду, за який відповідачу необхідно здійснити перерахунок страхового стажу, то відповідно до статті 225 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції вважає за необхідне змінити судове рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року змінити. В абзаці п'ятому резолютивної частини постанови слова та цифри «з 01 липня 2007 року» замінити словами та цифрами «з 01 липня 2010 року».

В решті постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2014 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: М.І. Мойсюк

В.В. Тракало