Справа № 299/123/16-а
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2016-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2016 рокум. Ужгород№ 299/123/16-а

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті C. І.

при секретарі судового засідання Шмідзен І.Ю.

за участю представників

позивач: ОСОБА_1, адвокат Бочкор І.В.

відповідача 1: Яблонський О.О. (довіреність від 11.12.2015 року № 11/33)

відповідача 2: Яблонський О.О. (довіреність від 23.11.2015 року № 11/11)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 27 травня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови. Постанова в повному обсязі складена 01 червня 2016 року.

ОСОБА_1 (далі- позивач) звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області з позовом до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області (далі - ГУ Національної поліції у Закарпатській області, відповідач-1), яким просить: 1) постановити рішення, яким визнати наказ УМВС України в Закарпатській області № 37 о/с від 23.11.2015 року незаконним, поновити ОСОБА_1 на роботі в ОВС УМВС України в Закарпатській області; 2) допустити негайне виконання рішення суду; 3) стягнути з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. на користь ОСОБА_1; 4) стягнути з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області матеріальну шкоду у вигляді виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 23 березня 2016 року (протокольною, занесеною до журналу судового засідання) залучено до участі у справ у якості відповідача 2 - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (далі - УМВС України в Закарпатській області, відповідач-2)

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач 10.05.2005 року був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ до Виноградівського РВУ МВС України в Закарпатській області. 24.12.2010 року позивача звільнено з посади та відряджено із залишенням у кадрах МВС України до Широківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області. 17.11.2015 року позивача повторно обрано секретарем сільської ради, згідно Закону України "Про місцеве самоврядування" з повідомленням керівництва Міністерства внутрішніх справ для видачі відповідного наказу про залишення його при Широківській сільській раді. 23.11.2015 року відповідно до наказу № 37 о/с УМВС України в Закарпатській області позивач звільнений з органів внутрішніх справ за п. 64 "г" (через скорочення штатів). Вважає, зо вказаний наказ є незаконним, оскільки відповідач -2 звільняючи позивача на підставі пункту 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за скороченням штатів, не запропонувавши позивачу іншу посаду, тобто не використавши можливість подальшого використання особи на службі, не давши оцінки переважного права залишення на службі та не погодивши звільнення з профспілковим органом.

Ухвалою суду від 27 травня 2016 року (а.с.98-99) позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду в частині вимоги про стягнення матеріальної шкоди у вигляді заробітної плати за час вимушеного прогулу, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 155 КАС України (відкликання позовної заяви в частині вимоги про стягнення заробітної плати, а.с.90).

В судовому засіданні позивач та представник позивача уточнені (зменшені) вимоги позовної заяви, просили суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач -1 надав суду письмові заперечення на адміністративний позов (лист ГУ Національної поліції в Закарпатській області № 86/106/11-2016 від 23.03.2016 р., а.с. 59-60), згідно яких позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивач не оскаржує рішень, дій чи бездіяльності ГУ Національної поліції в Закарпатській області, позивач не проходив службу та звільнявся зі служби в органах Національної поліції Закарпатської області. Відтак, всі вимоги позивача до ГУ Національної поліції в Закарпатській області є безпідставними та необґрунтованими, оскільки між сторонами відсутній публічно-правовий спір.

Відповідач - 2 проти позову заперечив, надавши суду письмові заперечення на адміністративний позов (лист УМВС України в Закарпатській області № 109/106/11-2016 від 14.04.2016 року, а.с. 61-63), згідно яких позов не визнав, посилаючись на те, що наказ УМВС в Закарпатській області № 37 о/с від 23.11.2015 року прийнятий на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України № 2388 о/с від 06.11.2015 року. Оскільки вказаний наказ МВС України є чинним та не скасованим, позивачем не оскаржується - позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Представник відповідача-1 та відповідача-2 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, з підстав, вказаних у письмових запереченнях проти позову, просить суд у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 3 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень (крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження).

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 10 травня 2005 року відповідно до наказу № 117 о/с УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1 був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ до Виноградівського РВУ МВС України в Закарпатській області (а.с. 10).

Відповідно до наказу УМВС України в Закарпатській області № 603 о/с від 24 грудня 2010 року позивача звільнено з посади в органах внутрішніх справ та відряджено із залишенням у кадрах МВС України до Широківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області (а.с. 7).

Рішенням Широківської сільської ради позивач був обраний секретарем сільської ради.

Відповідно до рішення Широківської сільської ради від 17 листопада 2015 року "Про обрання секретаря Широківської сільської ради" позивача повторно обрано секретарем Широківської сільської ради з повідомленням керівництва МВС для видачі відповідно наказу про залишення його при Широківській сільській раді (а.с. 13).

Відповідно до наказу МВС України від 06 листопада 2015 року № 2388 о/с "По особовому складу", звільнено капітана міліції ОСОБА_1,прикомандированого до Широківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області з 06.11.2015 року в запас Збройних Сил України за пунктом 63 Положення проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів).

Відповідно до наказу УМВС України в Закарпатській області від 23 листопада 2015 року № 37 о/с "По особовому складу", згідно з п. 10 та 11 розділу ХІ Закону України "Про національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивача звільнено з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил України за пунктом "г" (через скорочення штатів) (а.с. 12).

Правову основу проходження служби громадянами в органах внутрішніх справ України визначено Конституцією України, Законом України "Про міліцію" від 20.12.1990 р. (до набрання законної сили Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року), Законом України "Про національну поліцію" від 02.07.2015 року, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України "Про міліцію" працівник міліції, який є депутатом місцевої ради, прикомандировується на час постійної роботи до відповідної місцевої ради з залишенням на службі в органах внутрішніх справ. По закінченні постійної роботи в Раді або раніше цього строку депутат місцевої ради за його бажанням направляється в розпорядження Міністерства внутрішніх справ України з правом зайняття попередньої або за його згодою іншої рівноцінної посади.

У рамках реформування правоохоронної системи України Верховною Радою України 02 липня 2015 року прийнято Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VIII (далі - Закон № 580)

Закон № 580 був опублікований 06.08.2015 року в газеті Голос України та відповідно до Прикінцевих та перехідних положень, набрав чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 07.11.2015, крім, зокрема, пунктів 8-11 Прикінцевих та перехідних положень, які набрали чинності з дня, наступного за днем опублікування Закону, тобто 07.08.2015.

Відтак, положення ст. 18 Закону України "Про міліцію" втратили чинність з 07 листопада 2015 року, а тому не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Статус, повноваження та гарантії органів місцевого самоврядування визначені в Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України "Про місцеве самоврядування" секретар сільської, селищної, міської ради працює в раді на постійній основі. Секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України "Про місцеве самоврядування" секретар сільської, селищної, міської ради не може суміщати свою службову діяльність з іншою посадою, у тому числі на громадських засадах, займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю.

Як підтверджено матеріалами справи, після обрання позивача депутатом сільської ради, наказом УМВС України в Закарпатській області від 24.12.2010 року № 603 о/с звільнено старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Виноградівського районного відділу УМВС України в Закарпатській області з 11.11.2010 року та прикомандировано до Широківської сільської ради Виноградівського району. Згідно рішення Широківської сільської ради від 17.11.2015 року № 3 позивача обрано (повторно) секретарем Широківської сільської ради.

Відтак, на момент винесення наказу УМВС України в Закарпатській області від 23.11.2015 року про звільнення позивача трудові відносини між УМВС України в Закарпатській області та позивачем фактично припинились. Таким чином, позивач не міг вважатись таким, що перебував на якійсь із штатних посад УМВС України в Закарпатській області.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» ліквідовано як юридичну особу публічного права Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області та утворено Головне управління Національної поліції в Закарпатській області.

Згідно п. 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580 з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Відтак, повідомлення про можливе звільнення через скорочення штатів в силу Закону № 580 законодавець пов'язав не з моментом набрання чинності останнього, а з моментом його опублікування.

Таким чином, будь-якого обов'язку УМВС України в Закарпатській області щодо додаткового попередження позивача про наступне звільнення чинним законодавством не передбачено, оскільки він попереджений про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів в силу закону.

Відповідно до п. 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580 працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Відповідно до п. 10 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580 працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Як вже встановлено судом, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 2388 о/с позивача згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України "Про національну поліції" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з 06.11.2015 року в запас Збройних сил України за пунктом 63 "з" (через скорочення штатів).

Наказ УМВС України в Закарпатській області № 37 о/с від 23.11.2015 року про звільнення позивача прийнятий на підставі вказаного наказу МВС України № 2388 о/с від 06.11.2015 р.

Оскільки наказ МВС України № 2388 о/с від 06.11.2015 року є чинним та позивачем не оскаржується, суд вважає, що наказ УМВС України в Закарпатській області від 23.11.205 року про звільнення позивача у запас Збройних Сил за пунктом 64 "з" (через скорочення штатів) прийнятий на підставі, в межах та у спосіб визначений чинним законодавством.

Посилання позивача на недотримання відповідачами норм Кодексу законів про працю України під час його звільнення є необґрунтованими, оскільки Кодекс законів про працю України не регулює порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Суд зазначає, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

В зв'язку з відмовою у задоволенні позовної вимоги щодо скасування наказу відповідача-1 про звільнення ОСОБА_1 відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про поновлення позивача на роботі в органах внутрішніх справ.

Суд відмовляє і в задоволенні вимоги позовної заяви про стягнення з ГУ Національної поліції в Закарпатській області моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн., виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності та спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Разом з тим, як вбачається зі змісту позовних вимог позивач не оскаржує рішень, дій чи бездіяльності ГУ Національної поліції в Закарпатській області, позивач не проходив службу та не звільнявся зі служби в органах Національної поліції Закарпатської області, а відтак вимоги позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. є необґрунтованими та безпідставними, оскільки між позивачем та ГУ Національної поліції в Закарпатській області відсутній публічно-правовий спір.

За правилами, встановленими ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Управлінням МВС України в Закарпатській області доведено правомірність звільнення з посади позивача, тобто відсутність підстав для скасування наказу про його звільнення та поновлення на займаній посаді, та ГУ Національної поліції доведено відсутність підстав про стягнення моральної шкоди у розмірі 50000, 00 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про відмову в задоволені позовних вимог в цілому.

Згідно ст. 94 КАС України, судові витрати у справі не стягуються та за рахунок бюджету не компенсуються.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 71, 86, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди - відмовити.

2. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст.186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Суддя С.І. Рейті