Справа № 815/1042/16
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 р. Справа № 815/1042/16

Категорія: 2.2 Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В., Шеметенко Л.П.

за участю секретаря: Богданової С. Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Регіональна філія "Одеська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2016 року до Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Регіональної філії Одеська залізниця ПАТ Українська залізниця, в якому просить визнати бездіяльність Відповідача, що полягає у ненаданні Позивачу запитуваної публічної інформації, неправомірною та зобов'язати Відповідача надати ОСОБА_1 запитувану публічну інформацію, а саме: загальну кількість та повний перелік працівників Відповідача із зазначенням їх прізвища, ім'я, по-батькові та займаної посади.

Справа судом розглянута у порядку скороченого провадження.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 31.03.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи означене рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Регіональна філія Одеська залізниця ПАТ Українська залізниця правомірно відмовила ОСОБА_1 у наданні інформації щодо надання загальної кількості та повного переліку працівників відповідача із зазначенням їх прізвища, ім'я, по-батькові повністю та займаної посади, включаючи назву структурного підрозділу, оскільки, запитувана інформація не відноситься відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI) до інформації про умови постачання товарів, послуг та цін на них, або інформації про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоровю та безпеці громадян, або є суспільно необхідною, тому її оприлюднення не є обовязком розпорядника інформації.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У звязку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із задоволенням позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи та зроблено необґрунтований висновок щодо необхідності відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки Регіональна філія Одеська залізниця ПАТ Українська залізниця є розпорядником публічної інформації про використання державних коштів, так як згідно з ч.5 ст. 6 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища. імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб , які отримали ці кошти або майно . Тому на думку позивача, відповідач не правомірно відмовив в наданні інформації яку запитував ОСОБА_1.

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та зважаючи на зясовані обставини, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Перевіряючи повноту зясування судом першої інстанції обставин та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.12.2015р. Позивач звернувся до Відповідача із запитом на отримання публічної інформації, зокрема щодо загальної кількості та повного переліку (із зазначенням прізвища, ім'я, по-батькові) працівників Відповідача та займаної посади.

11.01.2016 року Відповідачем була надана відповідь, якою у наданні запитуваної інформації було відмовлено з причини її належності до персональних даних працівників. Оцінюючи дії (бездіяльність) Відповідача щодо ненадання запитуваної публічної інформації за запитом, виходячи із змісту відповіді №Н3Е-02/11 від 11.01.2016 року та надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України та доходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

За результатом встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо відмови в задоволенні позовних вимог, з яким погоджується судова колегія з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно ч.1 ст.13 Закону України "Про доступ до публічної інформації"- розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків; 4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Пунктом 4 частини 2 статті 13 Закону України "Про допуск до публічної інформації" передбачено, що до розпорядників інформації, зобов'язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб'єкти господарювання, які володіють іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Відповідно до ч.3 ст.13 Закону України "Про допуск до публічної інформації" - на розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено апеляційним судом , що Філія Одеська залізниця ПАТ Укрзалізниця є субєктом господарювання, що займає домінуюче становище на ринку, наділена спеціальними чи виключними правами, тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI,- є розпорядником інформації, виключно щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них, тобто РФ Одеська залізниця ПАТ Укрзалізниця правомірно відмовила ОСОБА_1 у наданні інформації щодо надання загальної кількості та повного переліку працівників відповідача із зазначенням їх прізвища, ім'я, по-батькові повністю та займаної посади, включаючи назву структурного підрозділу, оскільки, запитувана інформація не відноситься відповідно до Закону України № 2939-VI до інформації про умови постачання товарів, послуг та цін на них, або інформації про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоровю та безпеці громадян, або є суспільно необхідною, тому її оприлюднення не є обовязком розпорядника інформації.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 183-2, 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_2

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: Л.П. Шеметенко