Справа № 820/10445/15
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 р.Справа № 820/10445/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Пянової Я.В. , Зеленського В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2016р. по справі № 820/10445/15 за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Прокуратури Харківської області; треті особи: Генеральний прокурор України державний радник юстиції 2 класу ОСОБА_2, прокурор Харківської області державний радник юстиції 3 класу ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог: визнати незаконним та скасувати наказ Прокуратури Харківської області № 2627к від 09.09.2015 року; визнати незаконним та скасувати наказ Генеральної прокуратури України №35к від 17.09.2015 року; поновити ОСОБА_1 на роботі в займаній посаді прокурора прокуратури Дергачівського району Харківської області; стягнути з Прокуратури Харківської області на користь - ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі не отриманої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з моменту незаконного звільнення з 09.09.2015 року до моменту винесення рішення по справі; стягнути з Прокуратури Харківської області на користь - ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100 000, 00 грн.; стягнути з Генеральної прокуратури України на користь - ОСОБА_1 компенсацію за моральну шкоду у розмірі 300000 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2016р. було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Прокуратури Харківської області, треті особи: Генеральний прокурор України державний радник юстиції 2 класу ОСОБА_2, прокурор Харківської області державний радник юстиції 3 класу ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2016р. та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач надав заперечення на апеляційну скаргу, виклав свій погляд на обставини справи, зазначивши, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, в зв'язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2016р. без змін.

Сторони були повідомлені належним чином про дату, час та місце слухання справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в органах прокуратури Харківської області працював з липня 2009 року, з серпня 2015 року обіймав посаду прокурора прокуратури Дергачівського району Харківської області, мав класний чин юрист 1 класу. 09.02.2011 року ним було прийнято Присягу працівника прокуратури та був ознайомлений з Кодексом професійної етики та поведінки працівників прокуратури.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу прокурора Харківської області від 09.09.2015 №135н було призначено службове розслідування в складі групи визначених осіб за фактом причетності прокурора прокуратури Дергачівського району Харківської області ОСОБА_1 щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст. 289 КК України (а.с.29).

ОСОБА_1 було повідомлено про початок службового розслідування та йому було запропоновано надати пояснення стосовно фактів причетності до вчинення ним кримінальних правопорушень.

Проте, при проведенні службового розслідування ОСОБА_1 надати пояснення відмовився, з посиланням на погане самопочуття, про що власноручно зазначив у своєму поясненні від 09.09.2015 р., що також підтверджується рапортом старшого прокурора відділу роботи з кадрами прокуратури області ОСОБА_4 від 10.09.2015 року (а.с.38,52).

В ході службового розслідування встановлено, що у провадженні СУ ГУМВС України в Харківській області перебували матеріали кримінального провадження №000342 від 03.09.2015 р. за ч.3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України. В ході проведення слідчих дій 08.09.2015р. під час спроби збуту автомобіля НОМЕР_1 затримано дві особи, які скоїли кримінальне правопорушення, серед яких затримано прокурора прокуратури Дергачівського району Харківської області юриста 1 класу ОСОБА_1

Наказом прокуратури Харківської області від 09.09.2015 року №2627к Про притягнення до дисциплінарної відповідальності, за порушення присяги працівника прокуратури, скоєння проступку, який порочить працівника прокуратури, прокурора прокуратури Дергачівського району Харківської області юриста 1 класу ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади (а.с.76-77).

Наказом Генерального прокурора України від 17.09.2015 року №35дк змінено п. 1 наказу прокуратури Харківської області від 09.09.2015 року №2627к, а саме: вважати прокурора прокуратури Дергачівського району Харківської області юриста 1 класу ОСОБА_1 звільненим із займаної посади за порушення Присяги працівника прокуратури за скоєння проступку, який порочить працівника прокуратури з позбавленням його класного чину юрист 1 класу, присвоєного наказом Генерального прокурора України від 10.07.2014 року №999к (а.с.78-79).

Зазначені вище накази надіслано начальнику Харківської установи виконання покарань №27 для оголошення слідчо арештованому ОСОБА_1 (а.с.111-112), оскільки на той час позивач на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.09.2015р. про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перебував у Харківській УВК №27 .

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що відповідачами доведено правомірність прийняття наказів Прокуратури Харківської області № 2627к від 09.09.2015 року та Генеральної прокуратури України №35к від 17.09.2015 року та не було встановлено порушення субєктами владних повноважень вимог чинного законодавства при прийнятті оскаржуваних наказів.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції та зазначає.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме оскаржуваного наказу прокуратури Харківської області від 09.09.2015 року №2627к, вбачається, що прокуратурою Харківської області сумісно з ГУМВС України в Харківській області у ході досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187 ч. 3 ст. 289 КК України викрито прокурора прокуратури Дергачівського району Харківської області ОСОБА_1, який причетний до скоєння 02.09.2015р. близько 21 год. розбійного нападу із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоровя ОСОБА_5 за місцем мешканням останнього за адресою: вул. Полянського, 21, м. Мерефа, Харківського району, Харківської області. За наслідками розбійного нападу у ОСОБА_5 були викрадені грошові кошти в сумі 60000 грн., 2100 доларів США, вироби із золота та автомобіль Mitsubishi Outlender. 09.09.2015 року ОСОБА_1 затримано в порядку ст.208 КПК України та йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч. 3 ст. 289 КК України. Указана подія набула негативного суспільного резонансу та завдала шкоди авторитету органів прокуратури України. Своїми діями ОСОБА_1 порушив Присягу працівника прокуратури, вимоги Кодексу професійної етики та поведінки працівника прокуратури, тобто скоїв проступок, який порочить його як працівника прокуратури і є несумісним з подальшим перебуванням в органах прокуратури.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 Закону України "Про прокуратуру", повноваження прокурорів, організація, засади та порядок діяльності прокуратури визначається Конституцією України, цим Законом, іншими законодавчими актами, а діяльність органів прокуратури спрямована на всемірне утвердження верховенства права.

Згідно з ч. 3 ст. 48 Закону України "Про прокуратуру", за порушення закону, неналежне виконання службових обов'язків чи скоєння ганебного вчинку прокурори і слідчі несуть відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України, який затверджується Верховною Радою України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту прокуратури України закріплено, що працівники прокуратури повинні мати високі моральні якості, бути принциповими і непримиренними до порушень законів, поєднувати виконання своїх професійних обов'язків з громадянською мужністю, справедливістю та непідкупністю. Вони повинні особисто суворо додержувати вимог закону, виявляти ініціативу в роботі, підвищувати її якість та ефективність і сприяти своєю діяльністю утвердженню верховенства закону, забезпеченню демократії, формуванню правосвідомості громадян, поваги до законів, норм та правил суспільного життя.

Згідно п.3, 4 ч.4 ст.19 Закону України Про прокуратуру від 14.11.2014 року №1697-VII, прокурор зобов'язаний неухильно додержуватися присяги прокурора. За порушення присяги прокурор несе відповідальність, передбачену законом. Також, прокурор зобов'язаний додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Правила прокурорської етики визначені Кодексом професійної етики та поведінки працівників прокуратури, схваленим всеукраїнською конференцією працівників прокуратури 28.11.2012 та затвердженим наказом Генерального прокурора України 28.11.2012 № 123.

Розділом III зазначеного Кодексу встановлено основні вимоги до позаслужбової поведінки працівника прокуратури. Зокрема, згідно ч. 3 ст. 18 цього Кодексу працівнику прокуратури слід уникати особистих зв'язків, що можуть вплинути на неупередженість і об'єктивність виконання професійних обов'язків, скомпрометувати високе звання працівника прокуратури, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс.

Відповідно до вимог ст. 8 Дисциплінарного статуту прокуратури України, дисциплінарні стягнення до прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовується за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

Пунктом 6 ст. 9 Дисциплінарного статуту прокуратури України закріплено, що одним із видів дисциплінарного стягнення є звільнення з позбавленням класного чину.

Відповідно до ст. 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України, дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

Згідно ч. 1 ст.12 Дисциплінарного статуту прокуратури України, дисциплінарне стягнення застосовується протягом одного місяця з дня виявлення проступку, не враховуючи часу службової перевірки, тимчасової непрацездатності працівника та перебування його у відпустці, але не пізніше одного року з дня вчинення проступку. Строк проведення службової перевірки не може перевищувати двох місяців.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 12 Дисциплінарного статуту прокуратури України, у разі вчинення працівником діяння, не сумісного з перебуванням на роботі в органах прокуратури, його звільнення проводиться незалежно від часу вчинення проступку.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.43 Закону України Про прокуратуру, прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження, зокрема за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

Згідно ч.1 ст.49 Закону України Про прокуратуру, на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:1) догана; 2)заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора України); 3) звільнення з посади в органах прокуратури.

Колегія судів зазначає, що посилання апелянта на вимоги ст. 62 Конституції України та неможливість його звільнення через недоведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення є безпідставними, оскільки набрання законної сили обвинувального вироку є підставою для звільнення прокурора з посади відповідно до п.5 ч.1 ст.51 Закону України Про прокуратуру, а позивача звільнено з органів прокуратури з позбавленням класного чину, у порядку, передбаченому Дисциплінарним статутом прокуратури України та на підставі п.5 ч.1 ст.43 Закону України Про прокуратуру.

Разом з цим колегія судів вказує на те, що дії ОСОБА_1 зашкодили його репутації, як працівника прокуратури та призвели до підриву авторитету органів прокуратури, що підтверджується доказами, зафіксованими та отриманими в ході службової перевірки, розпочатої на підставі наказу прокурора Харківської області від 09.09.2015 №135н.

Також факт порушення кримінальної справи стосовно працівника прокуратури мав негативний суспільний резонанс та його було висвітлено у засобах масової інформації.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що на даний момент триває розгляд справи у суді по кримінальному провадженню №0003421 від 03.09.2015р., в якому ОСОБА_1 є обвинуваченим та йому повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 27, ч.3 ст.289 КК України, зазначені обставини не заперечувалися сторонами у справі.

На підставі вищевикладеного колегія судів робить висновок, що відповідачем під час винесення наказу про звільнення дотримано вимог Дисциплінарного статуту прокуратури України, оскільки фактично від позивача відібрано письмові пояснення 09.09.2015р. під час проведення службового розслідування, яке проводилося на підстав відповідного наказу, а дисциплінарне стягнення застосовано в межах строків, передбачених ст. 12 Дисциплінарного статуту прокуратури України, а викладені у оскаржуваних наказах обставини повністю підтверджено матеріалами службового розслідування, характер накладеного дисциплінарного стягнення відповідає ступеню вини і тяжкості вчиненого позивачем проступку.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст. 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2016р. по справі № 820/10445/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя ОСОБА_6
Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8