Справа № 643/6504/15-а
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 р. Справа № 643/6504/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 О.М. та Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на Московського районного суду м. Харкова від 17.08.2015р. по справі № 643/6504/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про визнання дій та бездіяльності протиправними, спонукання до вчинення дій,

ВСТАНОВИЛА:

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом , в якому просить визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в м. Московському районі м. Харкова щодо відмови у прийнятті заяви про призначення пенсії за віком ОСОБА_1; визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в м Херсоні щодо не призначення та не виплати пенсії за віком ОСОБА_1; зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в м. Московському районі м Харкова призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 починаючи з 15.01.2015р.

Постановою Московський районний суд м. Харкова від 17.08.2015 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо відмови у прийнятті заяви ОСОБА_1 про призначенні пенсії за віком, що мало місце 15.01.2015р. протиправними. В іншій частині позов залишено без задоволення.

Управління Пенсійного Фонду України в м. Московському районі м. Харкова, не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог , подало апеляційну скаргу , вважає, що під час винесення постанови судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права , неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, що призвело до винесення незаконного та невірного по своїй суті судового рішення та просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Московського районного суду м. Харкова від 17.08.2015р. в частині задоволення позову, прийняти нову постанову , якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3, не погоджуючись з постановою суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову , вважає постанову прийнятою з неправильним застосуванням норм матеріального права, вказує , що суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду, а в даному випадку належним способом захисту крім визнання протиправними дій, є зобов'язання відповідача прийняти та розглянути заяву з прийняттям відповідного рішення. Крім цього, суд в мотивувальної частині постанови не надав оцінки мотивам відмови пов'язаним з обраним місцем проживання позивача, що за відсутності відповідних висновків суду і в подальшому буде підставою для відмови в призначенні пенсії. Просить суд апеляційної інстанції Постанову Московського районного суду м. Харкова від 17.08.2015р. змінити, зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в м. Московському районі м Харкова розглянути подану через представника - ОСОБА_3 заяву ОСОБА_4 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення.

Апеляційні скарги розглядаються відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга Управління Пенсійного Фонду України в м. Московському районі м Харкова задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню , виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 народилась 10.04.1958 в м. Харкові, є громадянкою України. З 1994 року і до теперішнього часу постійно проживає в Ізраїлі, де 17.06.2009 прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в Ізраїлі (а.с. 6, 9).

На теперішній час позивач досягла пенсійного віку, з 01.09.1973 по 1994 навчалась та працювала в різних установах та підприємствах м. Харкова (а.с. 41).

На час виїзду на постійне проживання до Ізраїлю позивач не досягла пенсійного віку, за призначенням пенсії до державних органів України не зверталась і пенсія їй не призначалась

15.01.2015 ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 направила на адресу Управління Пенсійного Фонду України в м. Московському районі м. Харкова заяву про призначення пенсії , до якої додала копію трудової книжки, нотаріально посвідчену копію перекладу свідоцтва про зміну прізвища, копію нотаріально посвідченої довіреності та паспорта, копію паспорта представника , яка отримана останнім 20.01.2015р.

Однак, Управлінням Пенсійного Фонду України в м. Московському районі м. Харкова в прийнятті заяви відмовлено, що підтверджується як особистими поясненнями позивача, матеріалом ЖЄО № 1245 від 15.01.2015, зібраним за заявою ОСОБА_3 співробітниками Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області в результаті виїзду на місце події до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, так і відсутністю заперечень цього факту з боку відповідача (а.с. 3, 22-25, 58).

30.01.2015 на імя представника позивача надійшов лист Управління Пенсійного Фонду України в м. Московському районі м. Харкова, в якому зазначено про відсутність певних документів, подання яких є необхідним при зверненні за призначенням пенсії, а саме довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків; документу про місце проживання (реєстрації) особи; про стаж, вік та заробітну плату в оригіналах, або копії трудової книжки, завіреної адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію (а.с. 5).

Задовольняючи позовні вимоги частково , суд першої інстанції виходив з того , що як відповідний обовязок покладений на відповідача як ч. 1 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», згідно якої звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду, так і «Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2.

Відмовляючи у задоволенні позову в іншій частині , суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій Управління, яке своїм листом вказало позивачу на недоліки заяви про призначення пенсії за віком, що не є відмовою у її призначені, а саме зазначило документи, які слід додати (про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків) і які повинні бути оформлені та засвідчені належним чином (копія трудової книжки).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог , виходячи з наступного.

Положеннями ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Стаття 24 Конституції України гарантує громадянам України рівність конституційних прав незалежно від місця проживання. Крім того, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (ч.3 ст. 25 Конституції України).

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, позивач, проживаючи в державі Ізраїль, як громадяни України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція України і пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Частиною 3 ст.2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини встановлено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав.

Положеннями пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється зокрема на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з ст. 51 вказаного Закону під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Положеннями ст. 147 Конституції України передбачено, що єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є ОСОБА_5 Суд України. ОСОБА_5 Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

Рішенням ОСОБА_5 Суду України від 07 жовтня 2009 року №25рп/2009 у справі №1-32/2009 положення пункту 2 частини першої статті 49 і другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV визнано такими, що не відповідають Конституції України та втрачають чинність з дня ухвалення ОСОБА_5 Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, вищевказане рішення ОСОБА_5 Суду України є безумовною підставою для поновлення виплати пенсії, як що вона призначалася.

З урахування рішення Конституційного суду України реєстрація місця проживання жодним чином не впливає на обовязок виплати пенсії. Відсутність реєстрації в Україні не є підставою відмови в призначенні виплати пенсії.

Суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що відповідач неправомірно не прийняв документи щодо призначення пенсії з вищезазначених підстав.

Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у ст. 44 передбачає, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Однак , відповідач жодним чином не спростовує твердження представника позивача, що при особистому зверненні його представника до Управління пенсійного фонду йому було відмовлено в прийнятті документів у звязку з відсутністю реєстрації у м. Харкові, тому документи направлені поштою.

Колегія суддів зазначає , що відмовляючи у прийнятті заяви з документами щодо призначення пенсії з мотивів відсутності реєстрації у м. Харків (на території України ) є помилковою, про що зазначено вище.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 71 КАС України по даній категорії справ обовязок доведення покладено на відповідача.

При цьому , судом першої інстанції не враховане наступне.

Згідно ч.5 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Управлінням Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова позивачу відмовлено в прийнятті документів та було надано роз`яснення на заяву про призначення пенсії позивачам, а не винесено рішення, як того вимагає положення ч.5 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, оскільки жодного рішення про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії в розумінні ст..45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Управління Пенсійного фонду України у Московському районі м. Харкова не прийняло, заяву позивача в порядку зазначеної ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не розглянуло, тому суд не має права перебрати на себе функції Пенсійного органу щодо призначення пенсії. Питання щодо зобовязання призначити пенсію, може бути належним способом захисту права, якщо в призначенні пенсії відмовлено, в іншому випадку такі вимоги є передчасними.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову в частині зобовязання Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1, починаючи з 15.01.2015р.

Однак , враховуючи наведене, колегія суддів вважає , що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову в частині визнання протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в м. Московському районі м Харкова щодо не призначення та не виплати пенсії за віком ОСОБА_1 , тому в цій частині постанову суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової про задоволення вимог.

В іншій частині постанова суду першої інстанції постанова суду першої інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції в цій частині - без змін.

Щодо вимоги апеляційної скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_3М про зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в м. Московському районі м Харкова розглянути подану через представника - ОСОБА_3 заяву ОСОБА_4 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення , то колегія суддів зазначає , що відповідно до ч.2. ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу і не може виходити за межі позовних вимог, позивачем не були змінені (заявлені) позовні вимоги , які заявлені в апеляційній скарзі , при розгляді судом першої інстанції даної вказані вимоги не були переметом розгляду, тому суд апеляційної інстанції згідно вимог ч. 4 ст. 195 КАС України не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_2 О.М. задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова залишити без задоволено.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 17.08.2015р. по справі № 643/6504/15-а скасувати в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова щодо не призначення та не виплати пенсії за віком ОСОБА_1.

В цій частині прийняти нову постанову , якою позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова щодо не призначення та не виплати пенсії за віком ОСОБА_1.

В іншій частині постанову Московського районного суду м. Харкова від 17.08.2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_6
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_7 ОСОБА_8
Повний текст постанови виготовлений 30.05.2016 р.