Справа № 600/144/16-а
Суддя: Данилів О. М.
Дата ухвалення: 2016-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/593/16/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" березня 2016 р. Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Данилів О.М., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Козівському районі Тернопільської області про визнання неправомірним і скасування рішення про відмову у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

19 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Козівського районного суду Тернопільської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Козівському районі Тернопільської області, в якому просить визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача щодо відмови у призначенні йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; зобов'язати відповідача призначити, нарахувати та виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків від заробітної плати, яка на час звільнення з посади судді Козівського районного суду Тернопільської області, згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Тернопільській області від 28 січня 2016 року № 43 становить 21 924 грн., без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання і без сплати відповідних податків в бюджет, починаючи з 07 серпня 2015 року з урахуванням раніше виплаченої пенсії за віком.

Вказаний позов ОСОБА_1 обґрунтував тим, що він, маючи стаж роботи на посаді судді, достатній для звільнення з даної посади у відставку згідно із Законом України «Про судоустрій і статус суддів», 12 березня 2015 року звернувся до Вищої ради юстиції із заявою про внесення відповідного подання до Верховної Ради України.

Постановою Верховної Ради України від 16 липня 2015 року № 636-VIII його було звільнено з посади судді Козівського районного суду Тернопільської області у зв'язку із поданням заяви про відставку.

06 серпня 2015 року його було відраховано зі штату Козівського районного суду Тернопільської області у зв'язку із звільненням з посади судді у відставку.

І хоч позивач після звільнення з посади судді Козівського районного суду звернувся до відповідача із заявою про призначення та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, однак листом від 12 лютого 2016 року № 2/Б-11 Управління Пенсійного фонду України в Козівському районі відмовило йому у призначенні та виплаті щомісячного довічного грошового утримання, обґрунтувавши своє рішення тим, що згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VIII від 02.03.2015 року у зв"язку із неприйняттям закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, норми, щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до спеціальних законів, в тому числі і Закону України " Про судоустрій та статус суддів", втратили чинність з 1 червня 2015 року. У зв"язку з чим з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, згідно Закону України " Про судоустрій та статус суддів", не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та взявши до уваги письмове заперечення, подане суду Управлінням Пенсійного Фонду України у Козівському районі, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи із таких підстав.

Відповідно до ст. 104 та ст. 6 Кодексу адміністративого судочинства України до адміністративного суду має право звернутись особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин; кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Відповідно до частин першої та третьої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно із статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями статті 126 Конституції України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів.

Рішенням Конституційного суду України від 01.12.2004 року №19-рп/2004статті 126 Конституції УкраїниКонституцією України

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року №5-рп/2005 конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав свобод.

Конституційний Суд України зазначив, що невід'ємною складовою статусу суддів є їх незалежність, яка забезпечується, у тому числі, гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту (підпункт 1.1 пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року N19-рп/2004).

В пункті 7 Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі, після звільнення від виконання обов'язків судді. Також у цьому рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що щомісячне довічне грошове утримання судді, який вийшов у відставку, та пенсія є різними поняттями та права на них виникають з різних підстав, що також підтверджується Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013, в якому, зокрема, вказано, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Позивача було звільнено з посади судді 6 серпня 2015 року. Однак, про своє бажання бути звільненим у відставку ОСОБА_1 повідомив компетентний орган (Вищу раду юстиції) ще 12 березня 2015 року, тобто до того, як набрали чинності положення пункту 5 Прикінцевих положень Закону України № 213-VIII від 02.03.2015 року.

Зволікання державних органів у реалізації права судді бути звільненим у відставку, не може тягнути за собою порушення встановлених Конституцією України та спеціальними законами, які регулюють спірні правовідносини, гарантій незалежності судді, а саме права на відповідне матеріальне забезпечення.

Враховуючи те, що позивач є суддею у відставці, з огляду на положення статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору підлягають застосуванню статті 8, 19, 22, 126 Конституції України, а також частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції Закону України № 192-VIII від 12.02.2015 року, яка діяла до 1 квітня 2015 року, отже рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначенні щомісячного довічного грошового утримання є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції Закону України № 192-VIII від 12.02.2015 року, яка діяла з дня набрання чинності цим Законом (з 29 березня 2015 року) до 1 квітня 2015 року (до дня набрання чинності Законом України № 213-VIII від 02.03.2015 року) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж позивача станом на день звільнення становив 33 роки та 1 місяць 18 днів, отже, розмір його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має становити 90 відсотків від заробітної плати.

Керуючись ст. ст. 8, 19, 22, 126 Конституції України, статтею 141 Закону України статті 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції Закону України № 192-VIII від 12.02.2015 року, яка діяла до 1 квітня 2015 року), статтями 183-2, 256 КАС України, суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Козівському районі Тернопільської області від 12 лютого 2016 року № 2/Б-11, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Козівському районі Тернопільської області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків від заробітної плати, яка на час звільнення з посади судді Козівського районного суду Тернопільської області, згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Тернопільській області від 28 січня 2016 року № 43 становить 21 924 грн., без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання і без сплати відповідних податків в бюджет, починаючи з 07 серпня 2015 року з урахуванням раніше виплаченої пенсії за віком.

Допустити негайне виконання постанови в межах суми платежу за один місяць.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільській області Данилів О.М.