Справа № 537/1527/16-а
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 р.Справа № 537/1527/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.04.2016р. по справі № 537/1527/16-а

за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці

до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області третя особа ОСОБА_1

про скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці, звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, третя особа: ОСОБА_1, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову про накладення штрафу від 11.02.2016 року в розмірі 680 грн. у виконавчому провадженні № 49694026, постанову про накладення штрафу від 22.02.2016 року, постанову про закінчення виконавчого провадження від 22.02.2016 року, винесені державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2.

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.04.2016р. по справі № 537/1527/16-а позов задоволено.

Третя особа, не погоджуючись із постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.04.2016р., подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове, яким позов залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповноту дослідження обставин у справі. Також в апеляційній скарзі третя особа зазначив, що судове рішення не виконане відповідачем належним чином, тобто виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 30.05.2012 року поновлено не в розмірах, передбачених відповідно чинного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 24.05.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 08.07.2015 року позивачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - звернулись до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області, в якому, просили: визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області № 228 від 19.06.2015 року про відмову поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1; визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області № 227 від 19.06.2015 року про відмову поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_3; зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 30.05.2012 року в розмірах відповідно чинного законодавства; зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_3 з 30.05.2012 року в розмірах відповідно чинного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що до липня 2005 року вони проживали у м. Кременчуці та отримували пенсію за віком. Надалі виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю, у звязку з чим виплату пенсії було припинено. 30.05.2015 року позивачі через свого представника звернулися до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області із заявами про поновлення їм виплати пенсії за віком. Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області від 19.06.2015 року за № 227 ОСОБА_3 відмовлено у поновленні виплати пенсії за віком у звязку з відсутністю угоди між урядом України та Урядом держави Ізраїль. Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області від 19.06.2015 року за №228 ОСОБА_1 відмовлено у поновленні виплати пенсії за віком у звязку з відсутністю угоди між урядом України та Урядом держави Ізраїль.

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.08.2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2015 року у справі 537/3097/15-а задоволено позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_3

Державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Полтавській області Запорожець Т. Ю. 23.12.2015 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду за виконавчим листом № 537/3097/15-а, виданим 23.12.2015 року про зобов'язання УПФУ в м. Кременчук поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 30.05.2012 року в розмірах відповідно до чинного законодавства (а.с. 3).

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кременчуці 03.02.2016 року за вих. № 1970/03-14 на адресу відділу ПВР УДВС ГУЮ у Полтавській області направлено лист за підписом начальника ОСОБА_4 разом із копією розпорядження № 6386 від 18.11.2015 року про проведення розрахунку пенсії, а також направлено довідку, відповідно до якої стягувачу поновлено виплату пенсії з 30.05.2012 року та в грудні виплачено кошти у розмірі 23647,24 грн. (а.с. 6-8).

З наданої довідки про здійснення нарахування випливає, що розмір пенсії стягувача становить 650,88 грн. на місяць.

Державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Полтавській області Запорожець Т. Ю. 11.02.2016 року винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 680 грн., у звязку з невиконання рішення суду та направлено вказану постанову на адресу Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчук Полтавської області (а.с. 4-5).

22.02.2016 року державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Полтавській області Запорожець Т. Ю. винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 1360 грн., у звязку з повторним невиконання рішення суду (а.с. 22-23).

Одночасно, 22.02.2016 року державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Полтавській області Запорожець Т.Ю. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у звязку з вжиттям вичерпних заходів примусового виконання рішення та невиконанням боржником судового рішення.

Позивач, не погодився із постановами, прийнятими державним виконавцем та оскаржив їх до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що державний виконавець, приймаючи оскаржувані постанови, вийшов за межі наданих йому повноважень, надавши, фактично, оцінку розрахунку пенсії, нарахованої боржником на виконання судового рішення, трактуючи на власний розсуд постанову суду.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати в своїй діяльності порушення прав та інтересів фізичних та юридичних осіб.

За правилами ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом

Згідно ч.2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Виконання рішень за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення здійснюється відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 2 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Згідно із ч.1 ст. 89 вказаного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

За правилами ч. 2 ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано, тобто коли боржник мав реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці за вих. № 1970/03-14 на адресу відділу ПВР УДВС ГУЮ у Полтавській області за підписом начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці ОСОБА_4 було направлено лист про виконання рішення та долучено відповідні документи на підтвердження виконання рішення суду, однак державний виконавець самостійно надаючи оцінку юридичним фактам щодо тлумачення рішення суду, виходячи з того, що на його думку, розмір поновленої пенсії суперечить нормам чинного законодавства, дійшов висновку про те, що боржником судове рішення не виконано.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що судовим рішенням, яке виконувалось у межах виконавчого провадження за № 49694026 зобовязано відповідача поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 30.05.2012 року в розмірах відповідно чинного законодавства.

Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі, якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення. У разі якщо зміст виконавчого документа є незрозумілим, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення змісту цього документа.

Суд або орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, зобов'язаний розглянути заяву державного виконавця у десятиденний строк з дня її надходження і у разі необхідності дати відповідне роз'яснення рішення чи змісту документа, не змінюючи їх редакції.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що державний виконавець, приймаючи оскаржувані постанови та посилаючись на те, що боржником постанова суду не виконана, не вказав, в чому саме полягає неповнота її виконання, жодним чином не обґрунтував, в чому полягає невідповідність розміру пенсії, в якому поновлено виплату, чинному законодавству та яким саме нормам чинного законодавства. Правом на звернення до суду із заявою про розяснення судового рішення державний виконавець не скористався.

Окрім того, приймаючи постанову про закриття виконавчого провадження, відповідач виходив з положень п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, пунктом 11 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у випадках повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, у випадку, передбаченому частиною 3 статті 75 цього Закону.

Частиною 3 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Отже, приймаючи постанову про закриття виконавчого провадження, державний виконавець також виходив з того, що на його думку, розмір поновленої пенсії суперечить нормам чинного законодавства, у звязку з чим дійшов висновку про те, що боржником судове рішення не виконано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанови про накладення штрафу та про закінчення виконавчого провадження підлягають скасуванню.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом даної справи є саме правомірність прийняття оскаржуваних постанов державного виконавця, а отже суд не надає оцінки, в межах розгляду даної справи, правомірності розрахунку розміру поновленої Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 пенсії.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.04.2016р. по справі № 537/1527/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_5
Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст ухвали виготовлений 30.05.2016 р.