Справа № 816/682/16
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/682/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко О.С.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

11 травня 2016 року ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області (надалі - відповідач, ТУ ДСА України в Полтавській області) , в якій просила:

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області щодо проведеного в травні 2015 року утримання із суддівської винагороду судді Комсомольського міського суду Полтавської області Окунь Т.В. коштів у сумі 3 654,00 грн;

- зобов'язати Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 утриману в травні 2015 року суддівську винагороду у сумі 3 654 грн;

- допустити до негайного виконання постанову суду у частині присудження грошового утримання у відносинах публічної служби- у межах суми стягнення за один місяць- у сумі 3 654, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідачем у травні 2015 року безпідставно відраховано кошти, виплачені у березні 2015 року, в розмірі 3654,00 грн (у звязку із скасуванням наказу голови суду про скорочення штатного розпису суду), оскільки відповідач залишив поза увагою приписи статті 127 Кодексу законів про працю України, якою визначено вичерпний перелік підстав для проведення відрахувань із заробітної плати.

Позивач в судове засідання не зявилася, в прохальній частині позовні заяві просила провести розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила відмовити в задоволенні позову повністю. У наданих до суду письмових запереченнях посилався на правомірність дій ТУ ДСА України в Полтавській області щодо перерахунку та утримання коштів із суддівської винагороди ОСОБА_2 Зазначав, що, наступним наказом, який скасував наказ про скорочення штатного розпису суду, здійснено безпідставне підвищення суддівської винагороди з 7 мінімальних заробітних плат до 10 мінімальних заробітних плат. Тому, на думку відповідача, 3 654,00 грн утримано із суддівської винагороди правомірно.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працює на посаді судді Комсомольського міського суду Полтавської області /а.с. 7/.

Наказом голови Комсомольського міського суду Полтавської області від 09.02.2015 №5.1 -г "Про введення в дію штатний розпис Комсомольського міського суду Полтавської області зі зменшеною чисельністю штатних одиниць" з 01.03.2015 внесено зміни до штатного розпису Комсомольського міського суду Полтавської області, а саме рішенням зборів суддів Комсомольського міського суду Полтавської області від 05.02.2015 виведено 1 посаду головного спеціаліста інформаційних технологій та з 01.03.2015 введено в дію штатний розпис суду зі зменшеною чисельністю у кількості 28 штатних одиниць /а.с. 8-9/.

У звязку з цим, суддям Комсомольського міського суду Полтавської області у березні 2015 року проведено нарахування та виплату суддівської винагороди, виходячи з 10-кратного розміру мінімальної заробітної плати.

Рішенням зборів суддів Комсомольського міського суду Полтавської області від 27.03.2015 скасовано рішення зборів суддів від 05.02.2015 про скорочення вакантної посади головного спеціаліста з інформаційних технологій та винесено наказ про скасування наказу голови суду від 09.02.2015 № 5.1-г. /а.с. 10/.

З огляду на скасування наказу про скорочення штатного розпису Комсомольського міського суду ТУ ДСА України в Полтавській області у травні 2015 року утримано із заробітної плати ОСОБА_2 3654,00 грн.

Листом ТУ ДСА України в Полтавській області від 21.05.2015 № 06-686/2457 розяснено, що у звязку у випадку затвердження штатного розпису суду, кількість працівників в якому відповідає граничній штатній чисельності, максимальний розмір заробітної плати працівників суду та суддівської винагороди має обмежуватися 7 розмірами мінімальної заробітної плати, а тому у травні 2015 року проведено перерахунок суддівської винагороди суддів Комсомольського міського суду Полтавської області за березень 2015 року із розрахунку 8 526 грн, зокрема, із суддівської винагороди кожного судді утримано 3 654 /а.с. 10/.

Не погодившись із проведеними відрахуваннями, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Конституційний Суд України у рішенні від 15.10.2013 у справі №1-13/2013 за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" зазначив, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Оскільки даний спір стосується стягнення з відповідача відрахувань із суддівської винагороди позивача, строк звернення до суду не застосовується.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості позовних вимог та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 127 Кодексу законів про працю України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України.

Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу:

1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не повернутого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості, або з дня виплати неправильно обчисленої суми;

2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5 і 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв'язку з переходом на пенсію;

3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).

Таким чином, законодавцем визначено конкретний перелік підстав, за наявності яких роботодавець має право провести відрахування із заробітної плати працівника.

В травні 2015 року відповідні відрахування здійснено у звязку із застосуванням відповідачем до питань нарахування суддівської винагороди за березень 2015 року приписів пункту 10 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VІІ, за якими розмір суддівської винагороди обмежено 7 розмірами мінімальної заробітної плати.

Верховний Суд України у постанові Пленуму від 24.12.1999 №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" зазначив, що при вирішенні спорів, пов'язаних із застосуванням статті 127 КЗпП, суди мають враховувати, що до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору.

Отже, помилка роботодавця у застосуванні закону не може бути підставою для проведення у подальшому відрахувань із заробітної плати працівника.

За приписами пункту 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Вина позивача у здійсненому ТУ ДСА України в Полтавській області нарахуванні відповідачем у березні 2015 року суддівської винагороди позивачу, виходячи з посадового окладу в розмірі 10 мінімальних заробітних плат, - відсутня.

Так само, у спірних відносинах відсутні рахункові (лічильні) помилки.

До того ж, суд звертає увагу на те, що підставою для проведення відрахувань із заробітної плати працівника має бути відповідний наказ роботодавця.

Однак, відповідач наказів про відрахування із суддівської винагороди ОСОБА_2 коштів загалом в розмірі 3 654,00 грн суду не надав.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно відрахував із заробітної плати ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 3654,00 грн.

Безпідставними є твердження відповідача щодо правомірності відрахування із суддівської винагороди ОСОБА_2 за травень 2015 року коштів в розмірі 3654,00 грн, виплачених позивачу у березні 2015 року, з огляду на скасування судом наказу голови суду про скорочення штатної одиниці. При цьому, суд виходить з того, що таке відрахування не підпадає під дію статті 127 Кодексу законів про працю України, тобто, не передбачене чинним законодавством.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 в частині визнання протиправними дій ТУ ДСА України в Полтавській області щодо утримання з суддівської винагороди позивача в травні 2015 року коштів в сумі 3654,00 грн за березень 2015 року .

Вирішуючи питання про спосіб відновлення права позивача, суд вважає, що в даному випадку заявлений позивачем спосіб, а саме зобов'язати нарахувати та виплатити суддівську винагороду, утриману в травні 2015 року, оскільки зазначене нарахування відбувалося в березні 2015 року, тобто в бюджетний період 2015 року, який закінчився.

Відповідно до частини 1 статті 3 Бюджетного кодексу України від 8 липня 2010 року N 2456-VI бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Водночас з метою повного захисту прав позивача згідно із частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та стягнути з відповідача утриману в травні 2015 року суддівську винагороду у розмірі 3654,00 грн.

Щодо вимоги позивача про допуск постанови суду до негайного виконання, суд дійшов такого висновку.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про допуск постанови до негайного виконання в частині стягнення з ТУ ДСА України в Полтавській області грошових коштів в розмірі 3654,00 грн.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Оскільки спір вирішено на користь позивача, звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 160- 163, 256, 267 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області щодо проведеного у травні 2015 року утримання із суддівської винагороди судді Комсомольського міського суду Полтавської області Окунь Тетяни Вікторівни коштів у розмірі 3654,00 грн (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні).

Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області () на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) утриману в травні 2015 року суддівську винагороду у розмірі 3654,00 грн (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні).

Постанову суду в частині стягнення суддівської винагороди у розмірі 3654,00 грн допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 30 травня 2016 року.

Суддя Л.О. Єресько