Справа № 803/3900/15
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 р. Справа № 876/3163/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Дніпропетровської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Дніпропетровській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стиль-Тревел» до Дніпропетровської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2015 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Стиль-Тревел» звернулося в суд з позовом до Дніпропетровської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Дніпропетровській області (далі - Дніпропетровська ОДПІ), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 01.07.2015 року №, № та №.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що відповідач безпідставно виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення, оскільки виявлені в акті перевірки порушення щодо заниження товариством акцизного податку та податку на додану вартість не відповідають фактичним обставинам справи. Відповідно до договору зберігання від 18.07.2014 року №50/1, укладеного між ТзОВ «Стиль-Тревел» (зберігач) та ТзОВ «ВОГ Рітейл» (поклажодавець), зберігач зобов»язався зберігати нафтопродукти та повернути їх поклажодавцеві в цілісності на умовах, визначених даним договором, при цьому, сторони визначили умови повернення нафтопродуктів, зокрема, шляхом відпуску нафтопродуктів поклажодавцю через систему електронних засобів розрахунків за нафтопродукти, з використанням спеціально призначеного обладнання РОS-термінал обладнання для зчитування електронних даних та по факту пред»явлення картки на пальне. Таким чином, позивач не здійснював продаж (реалізацію) нафтопродуктів, не був його власником, не отримував за такі нафтопродукти кошти, як відповідну плату за товар, а лише повертав його поклажодавцю відповідно до умов укладеного договору.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Дніпропетровської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 01 липня 2015 року №, №, №.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, Дніпропетровська ОДПІ оскаржила її в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що особи, які отримали пальне за пред»явленими талонами та паливними картками, не були представниками TOB «Boг Рітейл», оскільки не набули відповідних прав представника TOB «Boг Рітейл» у будь-якій сфері правовідносин відповідно до положень діючого законодавства, зокрема ст. 243 та ст. 244 Цивільного кодексу України. Крім того, зазначені особи отримуючи пальне, діяли у власних інтересах та отримуючи заздалегідь придбаний об»єм пального за талонами або придбаваючи самостійно замовлений об»єм пального за карткою, не вчинили правочину від імені або на користь TOB «Boг Рітейл».

Також судом не досліджувалось, що перевіркою не встановлено зберігання переданих підприємством TOB «Вог Рітейл» нафтопродуктів в окремих резервуарах, з яких в подальшому відбувалося повернення нафтопродуктів Поклажодавцю. У зв»язку з тим, що відпуск отриманих від TOB «Вог Рітейл» нафтопродуктів відбувався в загальному порядку, перевіркою встановлено реалізацію підприємством TзOB «Стиль-Тревел» нафтопродуктів кінцевому споживачу.

Таким чином, Дніпропетровською ОДПІ зроблено висновки про заниження TзOB «Стиль-Тревел» податкових зобов»язань з акцизного податку та податку на додану вартість враховуючи відпуск нафтопродуктів кінцевим споживачам.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв»язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з 27.04.2015 року по 07.05.2015 року головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок з окремих питань управління податкового аудиту Дніпропетровської ОДПІ ОСОБА_1 проведена позапланова виїзна документальна перевірка TзOB «Стиль-Тревел» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку з реалізації суб»єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, а також дотримання іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 28.02.2015 року.

За результатами перевірки складено акт від 15.05.2015 року №265/22-, яким встановлено такі порушення: п.п. 212.1.11 п. 212.1 ст. 212, п.п. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213, п.п. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214, п.п. 215.3.10 п. 215.3 ст. 215 Податкового кодексу України, в результаті чого TзOB «Стиль-Тревел» занижено акцизний податок на загальну суму 947 076,00 грн., а саме: січень 2015 року на суму 409 899,00 грн., лютий 2015 року 537 177,00 грн., в тому числі занижено акцизний податок по АЗК, розташованому: в Дніпропетровському районі на загальну суму 362 590,00 грн., за січень 2015 року на суму 162 427,00 грн., за лютий 2015 року на суму 200 163,00 грн.; в АНД районі м. Дніпропетровська на загальну суму 584 486,00 грн., за січень 2015 року на суму 247 472,00 грн., за лютий 2015 року на суму 337 014,00 грн.; п. 187.1 ст. 187, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 189.4 ст. 189 ПК України, в результаті чого TзOB «Стиль-Тревел» занижено податок на додану вартість на загальну суму ПДВ 3 156 920,00 грн., в тому числі: за січень 2015 року на суму 1 366 330,00 грн., за лютий 2015 року на суму 1 790 590,00 грн. (а.с. 10-25).

На підставі акта перевірки від 15.05.2015 року №265/22-, Дніпропетровською ОДПІ винесено податкові повідомлення-рішення від 01.07.2015 року №, яким позивачу зменшено розмір від»ємного значення податку на додану вартість на 314 223,00 грн., №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов»язання по податку на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) на 3 623 187,50 грн. (в тому числі за основним платежем 2 898 550,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 724 637,50 грн.), №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов»язання по акцизному податку з реалізації суб»єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на 453 237,50 грн. (в тому числі за основним платежем 362 590,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 90 647,50 грн.).

Висновок контролюючого органу про заниження акцизного податку та заниження податку на додану вартість по господарських операціях із ТзОВ «Вог Рітейл» базується на тому, що фактично TзOB «Стиль-Тревел» здійснювало реалізацію паливно-мастильних матеріалів у січні, лютому 2015 року кінцевому споживачу, оскільки особи, які отримували пальне за пред»явленими талонами та паливними картками, не були представниками ТзОВ «Вог Рітейл», так як не набули відповідних прав представника ТзОВ «Вог Рітейл» у будь-якій сфері правовідносин відповідно до положень діючого законодавства, зокрема, статей 243, 244 Цивільного кодексу України. Крім того, зазначені особи, отримуючи пальне, діяли у власних інтересах та отримуючи заздалегідь придбаний об»єм пального за талонами або придбаваючи самостійно замовлений об»єм пального за карткою не вчинили правочину від імені або на користь ТзОВ «ВОГ Рітейл».

Задовольняючи адміністративний позов TзOB «Стиль-Тревел», суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження факту реалізації позивачем належних ТзОВ «Вог Рітейл» та переданих на зберігання паливно-мастильних матеріалів. Водночас з наявних в матеріалах справи документів слідує, що ТзОВ «Стиль-Тревел» здійснювало саме повернення нафтопродуктів відповідно до умов договору зберігання від 18.07.2014 року №50/1.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов»язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

З матеріалів справи видно, що 18.07.2014 року між ТзОВ «Стиль-Тревел» (зберігач) та ТзОВ «Вог Рітейл» (поклажодавець) було укладено договір зберігання №50/1, відповідно до умов якого зберігач зобов»язався зберігати нафтопродукти (в подальшому іменовані майно) передані йому поклажодавцем, і повернути їх в цілості на умовах, визначених даним договором.

Відповідно до вказаного договору, майно вважається переданим на зберігання з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майна. При цьому право власності на майно до зберігача не переходить. Поставка майна для передачі на зберігання здійснюється автомобільним транспортом, товарними партіями на умовах СРТ. Місце поставки термінали місць зберігання резервуари АЗС зберігача. Передача поклажодавцем майна на зберігання та приймання його зберігачем здійснюється за фактичною кількістю, вказаною у товарно-супровідних документах на майно (товарно-транспортна накладна, тощо). Повернення майна зі зберігання здійснюється на вибір поклажодавця, зокрема: шляхом відпуску нафтопродуктів поклажодавцю (його уповноваженим представникам) через систему електронних засобів розрахунків за нафтопродукти, з використанням спеціально-призначеного обладнання РОS-термінал - обладнання для зчитування даних; шляхом відпуску нафтопродуктів поклажодавцю (його уповноваженим представникам) по факту пред»явлення картки на пальне. Картка являє собою емітований поклажодавцем документ встановленого зразку та форми, багаторазового використання, що посвідчує право поклажодавця та/або уповноваженого ним представника на одержання певної кількості та певної марки нафтопродукту на АЗС зберігача. Кількість майна, повернутого зі зберігання відображається в акті приймання-передачі, котрий підписується уповноваженими представниками сторін. Майно вважається повернутим зі зберігання з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майна (а.с.42-47).

Також сторонами погоджено умови повернення нафтопродуктів, зокрема, шляхом відпуску нафтопродуктів поклажодавцю (його уповноваженим представникам) через систему електронних засобів розрахунків за нафтопродукти, з використанням спеціально-призначеного обладнання РОS-термінал - обладнання для зчитування даних та шляхом відпуску нафтопродуктів поклажодавцю (його уповноваженим представникам) по факту пред»явлення картки на пальне.

Факти надання ТзОВ «Стиль-Тревел» обумовлених договором зберігання від 18.07.2014 року № 50/1 робіт для ТзОВ «Вог Рітейл» підтверджуються відповідними актами приймання-передачі виконаних робіт від 10.01.2015 року (період з 01.01.2015 року по 10.01.2015 року), від 20.01.2015 року (період з 11.01.2015 року по 20.01.2015 року), від 31.01.2015 року (період з 21.01.2015 року по 31.01.2015 року), від 10.02.2015 року (період з 01.02.2015 року по 10.02.2015 року), від 20.02.2015 року (період з 11.02.2015 року по 20.02.2015 року), від 28.02.2015 року (період з 21.02.2015 року по 28.02.2015 року) (а.с.61-66,68-73); акти приймання-передачі виконаних робіт до вказаного договору від 31.01.2015 року та від 28.02.2015 року (а.с. 67, 74).

Дані акти підписані зберігачем, поклажодавцем та скріплені їх печатками.

В процесі перевірки було встановлено, що ТзОВ «Стиль-Тревел» відпускав одержане від ТзОВ «ВОГ Рітейл» пальне за пред»явленими талонами та паливними картками. Описи даних талонів та карток затверджено відповідними додатками до договору зберігання від 18.07.2014 року № 50/1 (а.с. 47-60).

Факт передачі пального від ТзОВ «Стиль-Тревел» до ТзОВ «Вог Рітейл» опосередковувався відповідними актами приймання-передачі (повернення) нафтопродуктів від 10.01.2015 року, 20.01.2015 року, 31.01.2015 року, 10.02.2015 року, 20.02.2015 року, 28.02.2015 року (а.с. 61-74).

В силу п.п. 14.1.4. п. 14.1. ст. 14 ПК України акцизним податком є непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

У відповідності до вимог приписів пп. 212.1.11. п. 212.1 ст. 212, пп. 213.1.9. п. 213.1. ст. 213 ПК України платниками акцизного податку є особи - суб»єкти господарювання роздрібної торгівлі, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів.

Відповідно до п. 215.1 ст. 215 ПК України до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

За правилами п.п. 14.1.212. п. 14.1 ст. 14 ПК України реалізацією суб»єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є продаж, зокрема, товарів, зазначених у п.п. 215.3.4 п. 215.3 ст. 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків.

Згідно із п.п. 14.1.202 п. 14.1 ст. 14 ПК України продажем (реалізацією) товарів є будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів.

Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Відтак, виходячи з наведеного, не вважаються продажем (реалізацією), а отже не є об»єктом оподаткування акцизним податком операції з надання (відпуску), в тому числі через мережу АЗС, зазначених у п.п. 215.3.4 п. 215.3 ст. 215 ПК України товарів, у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

З огляду на викладене особа, яка безпосередньо здійснює відпуск нафтопродуктів з колонок при здійсненні відпуску нафтопродуктів в межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності, не є платником акцизного податку в розумінні п.п. 212.1.11 п. 212.1 ст. 212 ПК України при здійсненні таких операцій.

Згідно із п. 216.9 ст. 216 ПК України датою виникнення податкових зобов»язань щодо реалізації суб»єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а у разі реалізації товарів фізичними особами-підприємцями, які сплачують єдиний податок, - є дата надходження оплати за проданий товар.

Згідно із вимогами пункту 185.1 статті 185 ПК України об»єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об»єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об»єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов»язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що між ТзОВ «Стиль-Тревел» та ТзОВ «Вог Рітейл» в обревізований період здійснено операції по зберіганню товару, що в розумінні підпункту 14.1.202 пункту 14.1 статті 14 ПК України не є продажем такого товару, оскільки він був повернутий поклажодавцю, відтак передачі прав власності на товари не відбувалось.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту реалізації позивачем належних ТзОВ «ВОГ Рітейл» та переданих на зберігання паливно-мастильних матеріалів. Водночас, з наявних в матеріалах справи документів слідує, що ТзОВ «Стиль-Тревел» здійснювало саме повернення нафтопродуктів відповідно до умов договору зберігання від 18.07.2014 року №50/1.

Висновки податкового органу про те, що під час проведення перевірки позивачем не було надано довіреностей на підтвердження факту отримання саме представниками ТзОВ «Вог Рітейл» пального, колегія суддів не бере до уваги, оскільки договором зберігання не було передбачено повернення товару винятково за наявності складеної ТзОВ «ВОГ Рітейл» довіреності. Таке повернення здійснювалось по факту пред»явлення картки на пальне чи талону.

Крім того, твердження податкового органу про те, що особи, отримуючи паливно-мастильні матеріали за талонами чи паливними картками, діяли від власного імені та у власних інтересах, а не в інтересах ТзОВ «Вог Рітейл» є необґрунтованими та безпідставними, оскільки при перевірці відповідач не встановлював осіб, яким здійснювався відпуск нафтопродуктів.

Оскільки факт переходу права власності на нафтопродукти до кінцевого споживача відповідачем не доведено, а тому доводи податкової інспекції про реалізацію позивачем належних ТзОВ «Вог-Рітейл» ПММ є безпідставні.

При цьому суд також зазначає, що відповідачем не було досліджено факт виконання ТзОВ «Вог Рітейл» умов договору зберігання від 18.07.2014 року №50/1 і правильність відображення в бухгалтерському та податковому обліку останнього таких операцій.

Колегія суддів вважає, що суть доводів контролюючого органу в акті перевірки про те, що датою виникнення податкових зобов»язань з акцизного податку від реалізації нафтопродуктів є дата здійснення розрахункової операції під час відпуску нафтопродуктів через мережу АЗС є суто суб»єктивним та не кореспондується з жодними нормами Податкового кодексу.

Крім цього, колегія суддів бере до уваги, що рішенням Господарського суду Волинської області від 26.08.2015 р. у справі №903/831/15, яке набрало законної сили, встановлено факт укладення договору зберігання №50/1 від 18.07.2014 р. між ТзОВ «Стиль-Тревел» та ТОВ «Вог Рітейл» та факт надання послуг по зберіганню нафтопродуктів (а.с. 75).

На основі вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що датою виникнення податкових зобов»язань з акцизного податку в даному випадку буде дата здійснення розрахункової операції при придбанні талонів (карток) на пальне в офісі оператора АЗС (в даному випадку ТзОВ «Вог Рітейл»), а не дата здійснення розрахункової операції при відпуску пального на АЗС (ТзОВ «Стиль-Тревел»).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач як суб»єкт владних повноважень не довів суду факту реалізації ТзОВ «Стиль-Тревел» отриманих на зберігання від ТзОВ «Вог Рітейл» нафтопродуктів, відтак висновки податкового органу про заниження акцизного податку та податку на додану вартість є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Крім цього, з матеріалів справи видно, що ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2016 року про відкриття апеляційного провадження відстрочено Дніпропетровській об»єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Дніпропетровській області сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Оскільки, суд апеляційної інстанції залишає без задоволення апеляційну скаргу Дніпропетровській об»єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Дніпропетровській області, то таким чином з апелянта слід стягнути суму судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду у розмірі 72 445,69 грн. (65 859,72*110%).

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року у справі №803/3900/15 без змін.

Стягнути з Дніпропетровської об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ - 39851937) за реквізитами: Державний бюджет Галицького району м. Львова, 38007573, р/р 1004, банк одержувача: ГУ ДКСУ у Львівській області, МФО 825014 суму судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду у розмірі 72 445,69 (сімдесят дві тисячі чотириста сорок п»ять) гривень 59 коп.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

ОСОБА_2

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 01.06.2016 року.