Справа № 460/387/16-а
Суддя: Дзеньдзюра С. М.
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

30.05.2016 року Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Дзеньдзюри С.М.,

при секретарі Стасишин А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №6 батальйону № 2 Управління патрульної поліції міста Львова старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позову позивач покликається на те, що 17 січня 2016 року керував транспортним засобом марки BMW 320D, номерний знак RJA 26373 по вул.Шевченка в м.Львові. О 01 год. 25 хв. його зупинили працівники Управління патрульної поліції у м.Львові з причин, що в автомобілі не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла у темну пору доби. Після зупинки, працівники поліції силою витягнули його з автомобіля, надягнули кайданки та просили предявити документ, що посвідчує його особу та посвідчення водія. Він пояснив, що немає біля себе жодних документів, які б посвідчували його особу, а посвідчення водія залишив вдома, у звязку з чим працівниками поліції складено рапорт та доставлено його в Шевченківський районний відділ поліції.

18.01.2016 року інспектором Управління патрульної поліції у м.Львові ОСОБА_2 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, в якій зазначено про порушення ним п.2.1а, 31.4.3 Правил дорожнього руху України та вчинення у звязку з цим адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

Дії інспектора вважає протиправними, у звязку з винесенням постанови за ч.2 ст.126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керувати таким транспортним засобом, оскільки зазначає, що має право керувати транспортним засобом так як йому в 2006 році було видано посвідчення водія відповідної категорії. Просить визнати дії інспектора щодо складання постанови про вчинення адміністративного правопорушення №120336 від 18.01.2016 року протиправними та скасувати дану постанову.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладених в позовній заяві. На запитання головуючого, чи може він представити оригінал посвідчення водія на прізвище ОСОБА_1 від 04.10.2006 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи, повідомив що оригіналу посвідчення в нього немає, так як воно в «розшуку». Натомість надав посвідчення водія на прізвище ОСОБА_1 ВХТ 545535 видане 28.05.2016 року, пояснивши при цьому що це посвідчення являється «дублікатом».

Відповідач 1 проти позову заперечив, пояснив, що ним було винесено постанову на позивача за ч.2 ст.126 КУпАП оскільки в позивач відмовився надавати посвідчення водія і по базі НАІС (національна автоматизована інформаційна система) ним було встановлено, що посвідчення водія на прізвище ОСОБА_1 не видавалось. Просив в позові відмовити.

Представники відповідача 2 в судовому засіданні проти позову заперечили, вказали, що на час винесення постанови в базі НАІС (національна автоматизована інформаційна система) посвідчення водія на прізвище ОСОБА_1 не числилось і оскільки ОСОБА_1 на час винесення постанови посвідчення водія відповідачу 1 не предявив то вважають що відповідач 1 правомірно виніс постанову за ч.2 ст.126 КУпАП.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача 1, представників відповідача 2, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов до задоволення не підлягає.

Так, судом встановлено, що 18.01.2016 року інспектором Управління патрульної поліції у м.Львові ОСОБА_2 винесено постанову №120336, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126, ч.1 ст.121 КУпАП та з врахуванням ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Вказане правопорушення полягало в тому, що 17 січня 2016 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки BMW 320D, номерний знак RJA 26373 в якому не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла у темну пору доби, по вул.Шевченка в м.Львові не маючи права керування транспортним засобом, чим порушив п.2.1а, 31.4.3 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до вимог п.2.1а Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п.31.4.3 Правил дорожнього руху України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідність таким вимогам: не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Відповідальність за ч.2 ст.126 КУпАП настає у випадку керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Ч.2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В судовому засіданні відповідач 1 вказав суду пре те, що при винесенні постанови позивач не надав посвідчення водія на право керування транспортними засобами. На пропозицію суду, позивач не надав оригінал посвідчення водія, копію якого він долучив до матеріалів справи.

Відповідно до ч.6 ст.71 КАС України, якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Таким чином, оскільки позивач на пропозицію суду, не надав оригінал посвідчення водія на прізвище ОСОБА_1 від 04.10.2006 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи, а надане в судовому засіданні посвідчення водія на прізвище ОСОБА_1 ВХТ 545535 датується 28.05.2016 року, суд приходить до висновку, що на момент керування транспортним засобом марки BMW 320D, номерний знак RJA 26373, 17 січня 2016 року, позивач не мав права керування таким транспортним засобом. З огляду на це, інспектором правомірно винесено постанову №120336 від 18 січня 2016 року, за ч.2 ст.126 КУпАП.

На підставі викладеного, та зважаючи на те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч.2 ст.126 КУпАП, в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 18, 160-163, 171-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В позові ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №6 батальйону № 2 Управління патрульної поліції міста Львова старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Суддя С.М.Дзеньдзюра