Справа № 425/1321/16-а
Суддя: Москаленко В. В.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2016 Провадження №2-а/425/39/16

Справа №425/1321/16-а

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Москаленко В.В.

за участю секретаря Окрошко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Рубіжне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Рубіжне Луганськоъ області про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати противоправними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Рубіжне Луганської області щодо відмови йому в перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Луганської області № 18-265 вих-16 від 05.04.2016 року;скасувати рішення відповідача № 38/11-14 від 12.04.2016 р. щодо відмови йому у перерахунку

пенсії , зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Рубіжне Луганської області здійснити, починаючи з грудня 2015 року, перерахунок призначеної йому пенсії у розмірі 90 відсотків місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Луганської області № 18-265 вих-16 від 05.04.2016 року без обмеження її максимального розміру,зобов"язати відповідача виплатити йому недоплачену різницю між фактично отриманою ним та перерахованою пенсією за період з грудня 2015 року по день винесення судового рішення , посилаючись на наступні обставини.

З 1965 року він працював в прокуратурі Луганської області на різних посадах. З січня 1998 року йому було призначено пенсію за вислугою років,виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» .

29.03.2007 року його звільнено з роботи за власним бажанням.

06 квітня 2016 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м.Рубіжне Луганської області з заявою про перерахунок пенсії за вислугу років у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати у зв"язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорських працівників ,згідно довідки прокуратури Луганської області

№ 18-265 вих-16 від 05.04.2016 року .

Рішенням відповідача йому відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії з посиланням на ст.50-1 Закону України „Про прокуратуру"( в діючий редакції) та на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 відповідно до якого з 01 червня скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб,яким пенсії призначаються відповідно до Законів України „Про прокуратуру" та інших.

Вважає дії відповідача про відмову у проведенні перерахунку пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ незаконними і такими, що порушують його конституційні права на соціальний захист і пенсійне забезпечення, передбачені Конституцією України, іншими Законами України ,а тому звернувся до суду.

У судове засідання позивач не з"явився,надав заяву про розгляд справи за його відсутності ,підтримав позовні вимоги .

Представник відповідача у судове засіданні не з"явилася,надала заперечення проти позову (а.с.28.29) ,просила справу розглядати без її участі.

Розглянувши справу в межах заявлених вимог,повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

З 27 січня 1998 року позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Рубіжне Луганської області , отримує пенсію за вислугу років, як працівник прокуратури, яку призначено на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»,що сторонами не оспорювалось

Відповідно до розпорядження 133143 від 11.11.2003 року перераховано пенсію позивача, процент розрахунку пенсії від заробітку склав-90 %.(а.с. 54 ) .

Відповідно розпорядження 133143 від 28.09.2012 р. перераховано пенсію позивача, процент розрахунку пенсії від заробітку склав-80 %.(53 )

Після призначення пенсії позивач продовжував працювати в органах прокуратури та був звільнений 29.03.2007 року за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП.(трудова книжка-а.с.13).

Згідно довідки прокуратури Луганської області від 05 квітня 2016 року

№ 18-265 вих-16 (а.с.14) заробітна плата позивача станом на 15 грудня 2016 року становить 15219,30грн.

06 квітня 2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України Луганської області із заявою, в якій просив провести перерахунок призначеної пенсії відповідно довідки, виданої прокуратурою Луганської області № 18-265 вих-16 від 05.04.2016 року .

Листом від 12.04.2016 року № 38/п-14 позивачу було повідомлено про розгляд його письмового звернення і роз"яснено,що підстави для проведення перерахунку його пенсії відсутні .Додатково роз"яснено,що згідно з ч.4 ст.15 Закону України „Про звернення громадян",якщо він не згоден з рішенням щодо його заяви , він може оскаржити його до ГУ ПФУ в Луганській області.(а.с.10).

Щодо вимог про перерахунок пенсії в розмірі 90 відсотків місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Луганської області № 18-265 вих-16 від 05.04.2016 року без обмеження її максимального розміру,суд зазначає наступне.

Законом України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права (пенсія призначається в розмірі 80% від суми місячної заробітної плати незалежно від стажу роботи).

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам регулюють частини 13 і 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали, змінилася лише нумерація частин цієї статті.

Так, згідно з частиною 13 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції Закону станом на березень 2014 року).

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України № 213 від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України"Про державну службу","Про прокуратуру" ;Про судоустрій і статус суддів", «;Про статус народного депутата України", «;Про Кабінет Міністрів України", «;Про судову експертизу", «;Про Національний банк України", «;Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

За матеріалами справи вбачається, що позивач працював в органах прокуратури та набув права на пенсійне забезпечення у 1998 році за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на час набуття такого права.

З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи, виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, суд вважає, що положення п.5 Прикінцевих положень закону №213 стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Крім цього, в тексті закону чітко визначено «з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України».

Ураховуючи наведене, суд вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини 13 та 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Отже, суд не приймає посилання відповідача щодо того, що пенсії в порядку та умовах, визначених на підставі п.5 Прикінцевих положень Закону №213 з 01.06.2015 року не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Більш того, таке застосування норм права суперечить вимогам ч. 1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Також, суд вважає безпідставним посилання відповідача ,викладені в запереченнях щодо обмеження максимального розміру пенсії 10740грн., виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон № 3668-VІ), який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, максимальний розмір, пенсії, в тому числі перерахованої за правилами Закону України «Про прокуратуру» не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів доходів громадян, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте, як зазначено п. 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 10 грудня 2013 року та від 17 грудня 2013 року № 21-445а13.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Наведені вище норми закону узгоджуються з висновками Конституційного Суду України, згідно з якими, зміст та обсяг досягнутих працівниками прокуратури соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Оскільки на момент виходу позивача на пенсію - 27.01.1998 року, її граничний розмір не обмежувався жодним законодавчим актом, при проведенні перерахунку він також не може бути обмежений.

З огляду на вище викладене,відповідач фактично обмежив право позивача на отримання пенсії в розмірі 90 відсотків, яку позивачу вже було призначено і даний розмір не міг бути зменшений до 80 відсотків.

Таким чином,позовні вимоги в частині визнати противоправними дій Управління Пенсійного фонду України в м.Рубіжне Луганської області щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків місячної(чинної) заробітної плати на підставі довідки прокуратури Луганської області № 18-265 вих-16 від 05.04.2016 року

та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в м.Рубіжне Луганської області здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії у розмірі 90 відсотків місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Луганської області № 18-265 вих-16 від 05.04.2016 року без обмеження її максимального розміру підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії провадиться в разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Відповідно до ст.84 Закону України „Про пенсійне забезпечення"

Перерахунок призначеної пенсії провадиться з таких строків: при виникненні права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо

заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15-го числа;

Позивач звернувся з заявою до пенсійного органу про перерахунок пенсії 06.04.2016 року, тому він має право на перерахунок пенсії з 01.04.2016 року ,а не з грудня 2015 року ,як зазначено в позовних вимогах.

Суд вважає, що не підлягає задоволенню вимога щодо виплати різниці в розмірі пенсії за минулий час, оскільки позивач звернувся за перерахунком пенсії 06.04.2016 року, тобто, в цей день позивач фактично реалізував своє право на перерахунок пенсії, тому з цього часу набув права на підвищення пенсії.

Щодо скасування рішення відповідача № 38-ІІ -14 від 12.04.2016 року щодо відмови в перерахунку пенсії ,суд вважає,що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 4.7 постанови правління Пенсійного фонду України „Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій"

право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Суд вважає ,що лист № 38/п-14 від 12.04.2016 р. не є рішенням відповідача про відмову позивачу у перерахунку пенсії ,а є повідомленням про рішення відповідача щодо розгляду заяви,що і підтверджується останнім абзацем вказаного листа-„додатково роз"яснюю,що згідно з ч.4 ст.15 Закону України „Про звернення громадян",якщо Ви не згодні з рішенням управління Пенсійного фонду України в м.Рубіжному щодо розгляду Вашої заяви ,Ви маєте право оскаржити його до ГУ ПФУ в Луганській області.

Таким чином,рішення відповідача,яке викладається у формі розпоряджень ,позивач не надав,а повідомлення позивача ,викладене в листі № 38/п-14 від 12.04.2016 р. про результати розгляду заяви не може бути скасовано.

З урахуванням викладеного суд вважає,що позовні вимоги є обгрунтованими та такими,що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ч.3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Якщо адміністративний позов задоволено частково,судові витрати,здійснені

позивачем ,присуджуються йому відповідно до задоволених вимог,а відповідачу -відповідно до тієї частини вимог ,у задоволенні яких позивачу відмовлено.

Оскільки позовні вимоги задоволені частково,то підлягає стягненю з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 275,60 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 158 - 163, 256 КАС України, суд -

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Рубіжне Луганськоъ області про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м.Рубіжне Луганської області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Луганської області № 18-265 вих-16 від 05.04.2016 року пенсії за вислугою років у розмірі 90 % місячного заробітку неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Рубіжне Луганської області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії у розмірі 90 відсотків місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Луганської області № 18-265 вих-16 від 05.04.2016 року без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01 квітня 2016 року.

В задоволенні інших вимог відмовити за необгрунтованістю.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд протягом 10 днів з дня її проголошення.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою , яка її подає ,до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.

Суддя: Москаленко В.В.