Справа № 264/1447/16-а
Суддя: Кузнецов Д. В.
Дата ухвалення: 2016-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/1447/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2016 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі судді Кузнецова Д. В. , при секретарі Мащенко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

29.02.2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив: визнати причину пропуску строку на звернення до суду поважною та відновити пропущений процесуальний строк; визнати постанову адміністративною комісії виконавчого комітету маріупольської міської ради №620 від 16.09.2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 156 КУпАП незаконним та скасувати його; провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.156 КУпАП закрити у зв'язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що в лютому 2016 року дізнався про наявність відносно себе постанови адміністративної комісії про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу. Вважав незаконним винесену постанову відносно себе та протокол про адміністративне правопорушення, складений працівниками міліції. Обовязковою умовою для визнання особи відповідальної за даною статтею є перебування продавця у трудових правовідносинах та наявність достатніх доказів, які підтверджують реалізацію даною особою алкогольного напою неповнолітній особі. Протокол у справі про адміністративне правопорушення складався працівникам міліції без присутності позивача, яка не є працівником ФОП ОСОБА_2 та не реалізовувала неповнолітній особі алкогольний напій в зазначений у протоколі період часу. В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості щодо ідентифікації позивача (паспортні дані), відсутні якісні характеристики напої щодо його міцності та визначення рівня алкоголю. Також в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено якій особі було продано алкогольний напій, не зазначені свідки правопорушення, натомість стоїть позначка про відмову позивача від підпису протоколу. Під час складання протоколу та розгляду справи адміністративною комісією порушено право на захист.

Позивач та його представник в судове засідання не зявились, надали заяву, в якій просили розглянути справу за їх відсутності.

Відповідач позовні вимоги не визнав та надіслав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що після отримання адміністративною комісією протоколу, позивачу своєчасно була надіслана повістка про виклик на засідання комісії. ОСОБА_1 на засідання комісії не прибула, а рішення було прийнято на підставі матеріалів справи. Постанову про притягнення до адміністративної відповідальності було направлено позивачу поштою 17.09.2015 року, проте позивачем не отримано. Відповідно до договору на професійне стажування, наданого позивачем, стажер зобовязується виконувати певний перелік робіт, у тому числі і отримання грошових коштів та реалізація товару. Відповідно до ст.29 Закону України «Про зайнятість населення», у разі коли у період стажування особа, зазначена у частині першій цієї статті, виконує професійні роботи, підприємство, організація, установа за всі роботи, виконані відповідно до наданих завдань, здійснює виплату їй заробітної плати згідно з установленими системами оплати праці за нормами, розцінками, ставками з урахуванням коефіцієнтів, доплат і надбавок. Тобто позивач виконував обовязки працівника торгівлі. На підставі зазначеного просив відмовити у позові повністю, а справу розглянути без участі представника відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.07.2015 року працівниками міліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 156 КУпАП про те, що ОСОБА_1 29.07.2015 року об 11:03 години, знаходячись в магазині «Магнит», розташованому за адресою пр.Металургів, 94 в Жовтневому районі м.Маріуполя, продала алкогольний напій «Лонгер», ємкістю 0,5 літрів неповнолітній особі.

16.09.2015 року Адміністративною комісією Виконавчого комітету Маріупольської міської ради було прийнято постанову №620, якою ОСОБА_1 визнана виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 850,00 грн.

В ч. 1 ст. 2 КАС України вказано, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Стаття 6 у ч. 1 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст.7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог ст. 218 КУпАП, адміністративні комісії виконавчих органів сільських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, зокрема, передбачені частиною 2 статтею 156 КУпАП.

При цьому у ході складення матеріалів про адміністративні правопорушення та прийняття постанови за результатами даних матеріалів органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи згідно з приписами ст. 19 Конституції України зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто будь-яке відхилення або недотримання передбаченого законом (підзаконним) актом встановленого порядку дій органами державної влади, може призвести до порушення законних прав громадян під час вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Пунктом 3.9., 3.12. Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України 04.10.2013 року № 950 (яка була чинною в період складення протоколу) передбачено обовязкові відомості, що мають бути відображені в протоколі, зокрема: прізвища, місця проживання свідків і потерпілих, якщо вони є, а також протокол має бути підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Так в протоколі, складеному працівником міліції 29.07.2015 року у відношенні ОСОБА_1, відсутні будь-які підписи особи, стосовно якоъ складено протокол, із зазначенням лише її відмови від підпису. Натомість в даному випадку з метою подальшого доведення факту відмови особи від підпису мають бути зазначені свідки, які б підтвердили даний факт. Проте таких свідків в протоколі зазначено не було, що унеможливило суду встановити факт дійсної відмови ОСОБА_1 від підпису під час складання протоколу та його отримання.

До матеріалів справи було додано письмові пояснення ОСОБА_1, які також за твердженням позивача нею не давались працівникам міліції та від підпису яких вона не відмовлялась. Під час відмови ОСОБА_1 ставити підпис на власних письмових поясненнях також відсутні свідки таких подій. Суд не може прийняти дані пояснення такими, що відповідають вимогам закону, зокрема статті 63 Конституції України, оскільки за даною статтею особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. Отже, користуючись даною конституційною нормою, особа може взагалі відмовитися давати показання щодо себе та не несе будь-якої відповідальності за таку відмову. Натомість відмова від підпису даною статтею не передбачена та пояснення, які були зафіксовані з посиланням на статтю 63 Конституції, є такими, що фактично не давалися ОСОБА_1, та не можуть сприйматися органом, який розглядає питання про її винуватість в правопорушенні.

Крім того, в протоколі не було зазначено жодних відомостей про особу, якій було здійснено продаж алкогольного напою, що з огляду на зміст ч.2 статті 156 КУпАП є обовязковим, зокрема не відображено прізвище, імя, по-батькові особи, дату народження такої особи.

Наявні в матеріалах справи письмові пояснення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки в порушення статті 270 КУпАП та статті 142 КАС України були надані працівнику міліції без присутності її законного представника (батьків), що з огляду на вік неповнолітньої особи, є порушенням встановленого порядку її допиту.

Крім того, судом вживалися заходи для виклику до суду свідка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її законних представників з метою безпосереднього сприйняття в судовому засіданні фактів, що викладені в протоколі, та дотримання порядку допиту неповнолітньої особи. Проте свідок ОСОБА_3 після неодноразових викликів до суду так і не зявилася.

Також згідно протоколу про адміністративне правопорушення та постанови відповідача від 16.09.20915 року встановлено факт продажу алкогольного напою Лонгер, ємкістю 0,5 літрів, натомість в протоколі огляду та вилучення від 29.07.2015 року, а також фіскальному чеку від 29.07.2015 року відображено «Лонгер» ємкістю 0,33 літра. В будь-якому із вказаних первинних документів не відображено та не зафіксована достатня інформація, яка б свідчила про статус напою Лонгер, як алкогольного, зокрема відсоток його міцності. Назва напою не є переконливим свідченням його алкогольності.

Вказані факти і порушення порядку складення адміністративних матеріалів відповідачем перевірено та усунуто не було, а ОСОБА_1 всупереч наведеним невідповідностям була притягнута до адміністративної відповідальності.

Згідно статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи те, що постанова по справі про адміністративне правопорушення була винесена 16.09.2015 року, а згідно листа Центру поштового звязку №5 від 17.02.2016 року №16/06-38 рекомендований лист із прийнятою постановою у справі не був вручений через сплив строку зберігання на поштовому відділенні та був повернутий відправнику, тому позивач не був обізнаний про винесену постанову та не мав обєктивної можливості своєчасно звернутися до суду із позовом для її оскарження, у зв'язку із цим причина строку є поважною, а строк підлягає поновленню.

Згідно ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час та місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові документи; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

За приписами ст. 280 КУпАП, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз'яснень, викладених в п. 7 Постанови пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» зі змінами та доповненнями, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. А згідно з ч. 2 даної статті ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Відповідно до положень ч. 3 ст. 86 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з статтею 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно статті 22 Положення про адміністративні комісії Української РСР, затвердженого Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 9 березня 1988 року N 5540-XI, яке є чинним на сьогоднішній момент, справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений 29.07.2015 року, а розглянутий відповідачем 16.09.2015 року без присутності позивача, як особи щодо якої розглядалася справа.

При цьому повістка про виклик ОСОБА_1 на розгляд справи адміністративною комісією згідно поштового чеку була надіслана їй лише 07.09.2015 року рекомендованим листом без повідомлення про вручення. Інших доказів, які свідчили про своєчасне вручення та отримання повістки про розгляд справи про адміністративне правопорушення, представлене не було.

Своєчасне та належне повідомлення особи, щодо якої розглядається справа про притягнення до адміністративної відповідальності, є необхідним для організації підготовки до розгляду справи та реалізації нею прав, передбачених статтею 268 КУпАП, в тому числі права на юридичну допомогу адвоката. Порушення строку своєчасного повідомлення правопорушника про дату розгляду справи призводить до унеможливлення реалізації ним права на захист, передбачений положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. На переконання суду у ОСОБА_1 не було достатньо часу на підготовку свого захисту та можливості допитати свідків або скористатися допомогою захисника, відповідні права на що гарантуються підпунктами "b", "c" та "d" пункту 3 статті 6 Конвенції: 3. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:

(b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту;

(c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя;

(d) допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення...".

Незабезпечення реалізації вказаних прав особі було визнано таким, що порушує основоположні права людини (Рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2013 року Справа "Вєренцов проти України").

Згідно ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї і практику Європейського Суду як джерело права.

Беручи до уваги положення Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях і всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що відповідачем не проведено всебічного, повного та об'єктивного дослідження та зібрання фактичних даних у справі, а наявність протоколу про адміністративне правопорушення не дає підстав для висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Враховуючи вищевикладені обставини та порушення, допущені органом державної під час складення протоколу про адміністративне правопорушення та при його подальшому розгляді і винесенні постанови, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та незаконність винесеної відносно неї постанови і накладення адміністративного стягнення в зв'язку із недоведеністю її вини.

За таких обставин оскаржувана позивачем постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 86, 94, 97, 158-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 620 від 16.09.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання апеляційної скарги, якщо така не була подана.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного адміністративного суду України через Іллічівський районний суд м. Маріуполя з одночасним надсиланням її копії особою, що її подає, до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Д. В. Кузнецов