Справа № 808/965/16
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року 16:56Справа № 808/965/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н.В.,

за участю секретаря Батигіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання відмови незаконною та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1В.) до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач або ДПІ у Ленінському районі м.Запоріжжя), в якій позивач просить суд:

- визнати незаконною відмову ДПІ у Ленінському районі м.Запоріжжя у поверненні ОСОБА_1 грошових коштів сплачених у якості транспортного податку у сумі 25000,00 грн. квитанцією №QS24768201 від 21.12.2015;

- зобовязати ДПІ у Ленінському районі м.Запоріжжя підготувати висновок про повернення грошових коштів ОСОБА_1 (і.к.) у сумі 25000,00 грн. з відповідного бюджету та подати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві власності належить автомобіль марки Range Rover 2011 року випуску, легковий універсал, обємом двигуна 4999 куб.см. 21 грудня 2015 року позивачем сплачено 25 000 грн. в якості транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік. Сплачену суму позивач вважає помилково сплаченою, у звязку з чим він звернувся до відповідача із заявою від 26.02.2016 про повернення помилково сплаченої суми транспортного податку. Листом ДПІ у Ленінському районі м.Запоріжжя від 10.03.2016 №5135/10/08-28-13 позивачу відмовлено у поверненні грошових коштів. Позивач вважає відмову відповідача незаконною.

Представник позивача, в судових засіданнях, підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, надав суду додаткові письмові (вх. №13872 від 04.05.2016) та усні пояснення, додатково зазначив, що податкове повідомлення-рішення про сплату транспортного податку направлено на його адресу 10.07.2015, тобто з пропущеним строком визначеним ст. 267 Податкового кодексу України.

Представник відповідача проти заявлених вимог заперечував, зокрема посилався на те, що податкове повідомлення-рішення №17-17 від 30.06.2015 та податкова вимога №2-23 від 12.11.2015 позивачем не оскаржувалися, податковий борг з транспортного податку сплачений у повному обсязі, відтак, підстави для повернення суми сплаченого транспортного податку відсутні.

З підстав викладених в письмових запереченнях та їх доповнень (вх. №13094 від 25.04,2016, №13325 від 26.04.2016) просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши адміністративний позов, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступних обставин.

З матеріалів справи судом встановлено та не заперечується сторонами, що згідно оперативних даних компютерної системи НАІС ДДАІ МВС України, легковий автомобіль марки RANGE ROVER SPORT 2011 року випуску, державний номер (АР9992СА), з обємом двигуна 4999 куб.см. зареєстрований на ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1).

30 червня 2015 року Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області прийнято податкове повідомлення рішення №17-17, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн.

21 грудня 2015 року відповідно до банківської квитанції №QS24768201 позивачем сплачено податкове зобов'язання з транспортного податку у сумі 25000,00 грн.

26 лютого 2016 року позивач звернувся до ДПІ у Ленінському районі м.Запоріжжя з проханням повернути йому сплачені грошові кошти у розмірі 25 000 грн., вважаючи їх, помилково сплаченими, оскільки бюджетний період, в якому починає застосовуватися транспортний податок у м.Запоріжжі є 2016 рік.

Листом ДПІ у Ленінському районі м.Запоріжжя від 10.03.2016 №5135/10/08-28-13 позивачу відмовлено у поверненні коштів. Відмова мотивована тим, що вказаний вище легковий автомобіль зареєстрований на ОСОБА_1 та відповідно до норм Податкового кодексу України є обєктом оподаткування у 2015 році.

Не погоджуючись із відмовою відповідача у поверненні помилково сплачених грошових коштів позивач звернувся до суду.

01 січня 2015 року, набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким шляхом викладення в новій редакції ст. 267 Податкового кодексу України, було введено новий податок - транспортний податок.

Відповідно до п.п. 26.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Відповідно до п. 267.4 ст. 267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування.

Відповідно до п.п. 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно з п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення про сплату суми податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 01 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Підпунктом 267.8.1 пункту 267.8 статті 267 Податкового кодексу України, передбачено, що транспортний податок зокрема сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що податкове повідомлення- рішення від 30.06.2015 №17-17, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку у сумі 25000,00 грн. надіслано поштовим відправленням з повідомленням про вручення на адресу позивача 10.07.2015. Однак, його було повернуто 27.08.2015 з відміткою «за закінченням терміну зберігання» від 26.08.2015, про що податковим органом складено Акт №615 від 27.08.2015 про неможливість вручення податкового повідомлення-рішення.

За приписами п. 42.2 статті 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, встановлено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст. 59 ПК України).

Матеріалами справи також підтверджено направлення на адресу позивача податкової вимоги від 12.11.2015 №2-23, яка була вручена особисто позивачу 08.12.2015.

Як було встановлено у судовому засіданні, податкове повідомлення - рішення від 30.06.2015 №17-17 та податкова вимога від 12.11.2015 №2-23 позивачем не оскаржувалися.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно з п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК Ураїни, податковий борг - сума узгодженого грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності) але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.п.14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для повернення сплачених позивачем грошових коштів з транспортного податку з фізичних осіб оскільки, позивач у строки, встановлені Податковим кодексом України, не оскаржував рішення відповідача, відповідно грошове зобов'язання з вказаного податку є узгодженим і набуло статусу податкового боргу. За таких обставин, сплачена позивачем після прийняття податкового повідомлення-рішення та отримання податкової вимоги сума у розмірі 25000 грн. в якості транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік не може наразі вважатися помилково та/або надміру сплаченою сумою грошового зобов'язання. При цьому предметом розгляду даної справи не є правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення №17-17 від 30.06.2015, отже доводи позивача про відстуність у нього обов'язку сплати транспортного податку за 2015 рік за наявності чинного і не скасовного податкового повідмолення-рішення, яким позивачеві визначено відповідну суму грошового зобов'язання, не можуть бути прийняті судом.

Щодо посилання представника позивача на факт надіслання податковим органом в порушення приписів п.п.267.6.2 п.267.6 ст. 267 ПК України податкового повідомлення-рішення після 01.07.2015р. (10.07.2015 р.) суд зазначає, що зазначена обставина згідно вимог чинного законодавства не звільняє позивача від обов'язку сплатити суму грошового зобов'язання, визначеного відповідним податковим повідомленням-рішенням.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відсутність у листі відповідача №5135/10/08-28-13 від 10.03.2016 посилання на наявність податкового повідомлення-рішення та на існування податкового боргу як мотиву відмови у поверненні позивачу сплачених коштів не є підставою для визнання такої відмови незаконною, оскільки по суті така відмова є вірною з підстав, викладених вище.

Відповідачем доведено правомірність відмови позивачу у поверненні грошових коштів, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В.Стрельнікова