Справа № 807/2389/15
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2016-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2016 рокум. Ужгород№ 807/2389/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луцович М.М.,

з участю секретаря судового засідання Симканич Ю.В.

за участі сторін:

сторони в судове засідання не з'явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про стягнення заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Закарпатської митниці ДФС, якою просив суд зобов'язати Закарпатську митницю ДФС нарахувати та виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2013 року у справі № 2а-0770/2209/12 за період з 05 липня 2013 року по 08 червня 2015 року у розмірі визначеному судом, із утриманням обов'язкових податків та зборів з даної суми до Державного бюджету України.

Позовні вимоги мотивовані наступним. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2013 у справі №2а-0770/2209/12 задоволено позов ОСОБА_1 до Держмитслужби України, Чопської митниці про поновлення на роботі. Незважаючи на набрання постановою законної сили з моменту проголошення, постанова суду в частині поновлення на роботі не виконувалась. Жодних дій, спрямованих на виконання судового рішення, митниця не вчиняла. Разом з тим 08.06.2015р. Міністерством доходів і зборів України було видано наказ №538-о яким скасовано наказ Державної митної служби України від 02.04.2012 №670-к «Про припинення перебування на державній службі» в частині припинення з 03.04.2012 перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_1, головного інспектора сектору митного оформлення №3 митного поста «Лужанка» Чопської митниці. В подальшому 09.06.2015 року Чопською митницею було видано наказ №62-о, яким поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора сектору митного оформлення №3 митного поста «Лужанка» Чопської митниці Міндоходів з 02 квітня 2012 року. Таким чином, виконання постанови суду від 04.07.2013 про поновлення на роботі, не зважаючи на негайне набрання законної сили та на відсутність перешкод до його виконання, відбулось 09.06.2015 року. Затримка виконання судового рішення про поновлення на роботі становить період з 05.07.2013 року по 08.06.2015 року. Відтак, за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі підлягає стягненню середня заробітна плата виходячи з середньомісячної/середньо денної заробітної плати.

Позивач в судове засідання не з'явився проте в прохальній частині позовної заяви просить суд розгляд справи провести без участі позивача (а.с.6).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився проте надав суду заяву в якій не заперечував, щодо проведення розгляду справи без участі представника відповідача крім того надав суду заперечення проти позову (а.с.а.с. 24-26). Відповідно до яких відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що дії Чопської митниці, які мають відношення до предмета спору даної адміністративної справи є правомірними. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2013 у справі №2а-0770/2209/12 задоволено позов ОСОБА_1 до Держмитслужби України Чопської митниці про поновлення на роботі. У зв'язку з набранням постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2013 року, законної сили, Чопською митницею було виплачено позивачу середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 47047,80 грн., що позивачем не заперечується. 08.06.2015р. Міністерством доходів і зборів України було видано наказ №538-о яким скасовано наказ Державної митної служби України від 02.04.2012 №670-к «Про припинення перебування на державній службі» в частині припинення з 03.04.2012 перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_1, головного інспектора сектору митного оформлення №3 митного поста «Лужанка» Чопської митниці. В подальшому 09.06.2015 року Чопською митницею було видано наказ №62-о, яким поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора сектору митного оформлення №3 митного поста «Лужанка» Чопської митниці Міндоходів з 02 квітня 2012 року. Тому правомірність дій Чопської митниці, які мають відношення до справи, вказує на відсутність підстав для стягнення коштів з Чопської митниці. Також відповідач вказав на те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав. Так статтею 14 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді є обов'язковим до виконання на всій території України. Тому, з набранням чинності судовим рішенням, спірні правовідносини між позивачем та відповідачем щодо оплати затримки виконання судового рішення по день поновлення перейшли у виконавчу сферу. Порядок і умови вирішення питання про оплату вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника визначаються статтею 236 КЗпП України. Тобто, позивач в порушення статті 236 КЗпП України звернувся з новим позовом, замість вирішення питання пов'язаного з виконанням (невиконанням) рішення прийнятого у справі про поновлення на роботі в межах раніше вирішеної справи. В позовній заяві позивач просить стягнути середній заробіток за період, який розпочався після постановлення рішення про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, однак в зазначений період позивач не перебував в трудових відносинах з відповідачем. У зв'язку з вищевказаним просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, а відтак у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2013 року у справі № 178427/12 задоволено позов ОСОБА_1 (а.с.а.с. 7-10), а саме: 1. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної митної служби України від 02.04.2012 року №670-к «Про припинення перебування на державній службі» в частині припинення з 03.04.2012 року перебування на державній службі в митнох органах України ОСОБА_1, головного інспектора сектору митного оформлення №3 митного поста «Лужанка» Чопської митниці. 2. Визнано протиправним та скасовано наказ Чопської митниці Державної митної служби України №612-к від 03.04.2012 «По особовому складу». 3. Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді головного інспектора сектору митного оформлення №3 митного поста «Лужанка» Чопської митниці з 02 квітня 2012 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.06.2015 Міністерством доходів і зборів України було видано наказ №538-о яким наказано: 1. Скасувати наказ Державної митної служби України від 02.04.2012 №670-к «Про припинення перебування на державній службі» в частині в частині припинення з 03.04.2012 перебування на державній службі в митних органах України ОСОБА_1, головного інспектора сектору митного оформлення №3 митного поста «Лужанка» Чопської митниці. 2. Голові комісії з реорганізації Чопської митниці Міндоходів, яка є правонаступником Чопської митниці, поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора сектору митного оформлення №3 митного поста «Лужанка» Чопської митниці Міндоходів. (а.с.11)

В подальшому, а саме 09.06.2015 Чопською митницею було видано наказ №62-о, яким поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора сектору митного оформлення №3 митного поста «Лужанка» Чопської митниці Міндоходів з 02 квітня 2012 року (а.с.12).

Таким чином рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2013 року, зокрема в частині поновлення на роботі, не зважаючи на негайне набрання законної сили та на відсутність перешкод до його виконання, відбулось лише 09.06.2015 року. Затримка виконання судового рішення про поновлення на роботі становить період з 05.07.2013 р. по 08.06.2015р.

Відповідно до статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. За правилами статті 235 частини 2 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Конституція України, трудове та інше законодавство закріплює обов'язок кожного неухильно додержуватися положень Конституції України та законів України, добросовісно здійснювати свої права та обов'язки і встановлює юридичну відповідальність за їх невиконання та передбачає заходи примусового виконання цивільних обов'язків, які виникають, зокрема, безпосередньо з актів законодавства, рішення суду або договору, у разі їх невиконання боржником добровільно (стаття 68 Конституції України, статті 11, 14 ЦК України, Закон України № 606-ХІV).

Статтею 257 частиною 2 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. При цьому пунктом 3 частини першої статті 256 КАС України передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 Постанови від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником або уповноваженим органом про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов'язків.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов'язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні. Оскільки зазначена норма права в імперативній формі передбачає негайне виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі відсутність у судовому рішенні вказівки про це не позбавляє рішення його обов'язковості з моменту проголошення. Обов'язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (стаття 124 частина 5 Конституції України). Отже, з огляду на принцип загальнообов'язковості судових рішень за змістом статей 14, 255 КАС України судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов'язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Отже аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов'язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов'язок полягає у тому, що у роботодавця обов'язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частина 3 статті 14 КАС України).

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Зазначена норма не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Виходячи з лексичного значення (тлумачення) поняття "затримка", як "зволікання", "проволока", за змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Враховуючи те, що постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2013 року в частині поновлення позивача на раніше займаній посаді виконана шляхом прийняття наказу лише від 09 червня 2015 року № 62-0 "Про поновлення ОСОБА_1Ю.", суд дійшов висновку, що позивач має право відповідно до статті 236 КЗпП України на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення. При цьому позивач не обмежений правом звернення до суду в порядку саме позовного провадження.

Аналогічна правова позиція щодо необхідності виплати працівникові середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі - висловлена Верховним Судом України у постановах: від 23 червня 2015 року, що ухвалена у справі № 2а-3138/10/0370 та від 01 липня 2015 року, що ухвалена у справі № 6-435цс15. Відповідно до статті 161 частини 2 та статті 2442 частини 1 абзацу 2 КАС України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно довідки-розрахунку від 18 грудня 2015 року за № 07-70-05/35-648 загальна сума заробітної плати за час вимушеного прогулу позивача за період з 05.07.2013 року по 08.06.2015 року становила б 95284,69 грн. (а.с.28).

Разом з тим як вбачається з довідок про доходи від 25.08.15 року виданою Управлінням освіти, молоді та спорту (Холмовецька ЗОШ I-III ступенів за період з липня по грудень 2013 року ОСОБА_1 було виплачено заробітну плату у розмірі 11627,18 грн., за період з січня по грудень 2014 року ОСОБА_1 було виплачено заробітну плату у розмірі 24370,06 грн. та за період з січня по липень 2015 року ОСОБА_1 було виплачено заробітну плату у розмірі 11684,45 грн. Відтак стягненню з відповідача з урахуванням отриманої заробітної плати підлягає (95284,69 - 47681,69- 1605,49 (липень 2015р.)= 49208,49 грн.

На підставі наведеного та керуючись статтями 2, 9,11,86, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов'язати Закарпатську митницю ДФС нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2013 року у справі № 2а-0770/2209/12 за період з 05 липня 2013 року по 08 червня 2015 року у розмірі 49208.49 грн. (сорок дев'ять тисяч двісті вісім гривень сорок дев'ять копійок), із утриманням обов'язкових податків та зборів до Державного бюджету України.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 цього Кодексу десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяМ.М. Луцович