Справа № 362/1414/16-а
Суддя: Ковбель М. М.
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1414/16-а
Провадження № 2-а/362/66/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" травня 2016 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області як адміністративний суд, в складі:

головуючого - судді Ковбеля М.М.,

при секретарі - Сілецькій М.О.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Василькові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 в особі житлової комісії про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинення дій,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому стверджує, що дії відповідача щодо визначення йому дати зарахування на квартирний облік без врахування часу його перебування на квартирному обліку за попереднім місцем військової служби є протиправними, а тому позивач просить суд зобов`язати відповідача вважати його таким, що він перебуває на квартирному обліку не з 3 березня 1995 року, а з часу його зарахування на відповідний облік за місцем його попередньої служби у військовій частині НОМЕР_2 з 02 вересня 1992 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача надіслав до суду письмові заперечення, наполягаючи на тому, що у відповідності до п.2 наказу Міністра оборони України № 20 від 3.02.1995 року «Про внесення змін та доповнень до положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України», зарахування військовослужбовця на квартирний облік за новим місцем, у разі його переміщення по службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону, повинне було здійснюватися не раніше, ніж з дня набрання чинності цим наказом, тобто позивач вірно зарахований на квартирний облік з березня 1995 року.

Суд, дослідивши наявні у справі письмові докази, дійшов до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.11, ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В справах про протиправність рішень або дій суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення або дії покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до положень ст.ст. 2 та 6 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Судом встановлено, що у відповідності до послужного списку виданого Васильківським об`єднаним міським військовим комісаріатом Київської області №3/10 від 14 січня 2016 року, позивач проходив військову службу з 31 липня 1982 року по 30 жовтня 1998 року року, звільнений у відставку на підставі наказу ЗМОУ - К ВПС України від 19 жовтня 1998 року №0375 за п.65 п.п. "В" - за станом здоров`я. ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу з 30 жовтня 1998 року із залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини.

Обставини перебування позивача ОСОБА_1 на квартирному обліку в/частини НОМЕР_3 , а саме з 02 вересня 1992 року підтверджується довідкою квартирно-експлуатаційної частини Євпаторійського району № 540 від 22 липня 1996 року.

Відповідно до довідки наданої житловою комісією військової частини НОМЕР_1 №36 від 14 березня 2000 року, ОСОБА_1 перебуває в черзі на отримання житла з 26 вересня 1996 року

Як вбачається з листа військової частини НОМЕР_1 №71 від 14 січня 2016 року, відповідач позбавлений можливості зазначити, що позивач ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку не з 3 березня 1995 року, а з часу його зарахування на відповідний облік за місцем його попередньої служби у військовій частині НОМЕР_2 з 02 вересня 1992 року.

Положення ч.3 ст.22 і ч.1 ст.58 Конституції України передбачають, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно п.п.16, 17 і п.18 наказу Міністра оборони України № 220 від 23 грудня 1992 року «Про порядок забезпечення житловою площею в Збройних Силах України», яким був скасований попередній наказ Міністра оборони СРСР № 225 від 1975 року, житлові приміщення надаються тільки військовослужбовцям, які перебувають на квартирному обліку. Житлові приміщення надаються військовослужбовцям згідно черги, яка встановлюється Житловим Кодексом (ЖК) України. Черговість надання житла визначається по часу прийняття на облік. Військовослужбовцям, які перебувають на квартирному обліку, житлові приміщення надаються в порядку загальної черги.

Положення ст.43 ЖК України зазначають, що громадянам, які потребують поліпшення житлових умов, житлові приміщення надаються в порядку черговості, черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік

У відповідності до положень п.2 наказу Міністра оборони України № 20 від 3.02.1995 року «Про внесення змін та доповнень до положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України» (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.02.1995 року, та набрав чинності 3.03.1995 року), зарахування військовослужбовців на квартирний облік за новим місцем служби, у разі його переміщення, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону, повинне здійснюватися не раніше, ніж з дня набрання чинності цим наказом.

Порядок забезпечення військовослужбовців житлом також встановлений Законом України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей», Житловим Кодексом України, постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» № 1081 від 3 серпня 2006 року, Інструкцією «Про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями» (наказ Міністра оборони України № 577 від 6.10.2006 року).

З системного аналізу вищезазначених законодавчих документів вбачається, що вони передбачають збереження попереднього часу перебування на квартирному обліку при переміщенні військовослужбовця з одного гарнізону до іншого. При цьому, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством.

Задовольняючи позов, суд виходить також із практики розгляду цієї категорії справ судами України, правильність яких підтверджено, в тому числі, судовими рішеннями Верховного суду України, та що набрали чинності.

Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку про неправомірність дій відповідача в частині застосування стосовно позивача обмежень у вигляді його постановки на квартирний облік з моменту набуття чинності Наказу МО України № 20 від 3.02.1995 року, оскільки зазначені обмеження фактично звужують та обмежують реалізацію позивачем права на отримання житла, що відповідно до положень ст.22 Конституції України є неприйнятним. Наслідком таких дій є суттєве зменшення часу перебування позивача на квартирному обліку (в даному випадку цей строк зменшено на 5 років) та відповідно збільшення фактичного строку очікування отримання ним житла. Крім того, оскаржувані дії відповідача призводять до порушення рівності в черговості забезпечення житлом військовослужбовців, які проходять військову службу в одному місці та військовослужбовців, які внаслідок переміщення по службі вимушені переїжджати до іншого місця служби, втрачаючи при цьому час квартирного обліку за попереднім місцем служби.

На підставі наведеного суд вважає, що поновлення житлових прав позивача повинне відбутися шляхом перенесення дати його зарахування на квартирний облік саме за його попереднім місцем служби, тобто з 02 вересня 1992 року.

Що стосується обґрунтування представником відповідача своїх заперечень роз`ясненнями київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, суд вважає їх також безпідставними, враховуючи, що роз`яснення структурного підрозділу органу Центральної виконавчої влади не носять нормативного характеру, а також виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами.

На підставі наведеного та керуючись ч.3 ст.22 і ч.1 ст.58 Конституції України, п.п.16, 17 і п.18 наказу Міністра оборони України № 220 від 23 грудня 1992 року «Про порядок забезпечення житловою площею в Збройних Силах України», п.п.2 і 11 наказу Міністра оборони України № 20 від 3.02.1995 року «Про внесення змін та доповнень до положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України», ст.12 Закону України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.43 ЖК України, постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» № 1081 від 3 серпня 2006 року, Інструкцією «Про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями» (наказ Міністра оборони України № 577 від 6.10.2006 року), ст. ст. 2, 4, 7-12, 19, 71, 72, 158-163, 186 КАС України,-

п о с т а н о в и в :

Позов - задовольнити.

Визнати дії військової частині НОМЕР_1 , в особі житлової комісії, щодо визначення ОСОБА_1 дати зарахування на квартирний облік без врахування часу його перебування на квартирному обліку за попереднім місцем військової служби з 03 березня 1995 року, протиправними.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , в особі житлової комісії, зарахувати ОСОБА_1 на квартирний облік для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового приміщення за рахунок житлового фонду з 02 вересня 1992 року.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом 10 днів з дня її проголошення, а особам, які не були присутніми під час проголошення, протягом 10 днів з дня її отримання.
Суддя М.М. Ковбель