Справа № 826/23830/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

31 травня 2016 року № 826/23830/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Сав-Дістрибьюшн»
доінспекції з питань захисту прав споживачів у місті Києві
провизнання протиправною та скасування постанови від 30.09.2015 №000018,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сав-Дістрибьюшн» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до інспекції з питань захисту прав споживачів у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови від 30.09.2015 №000018.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем необґрунтовано, без врахування всіх обставин справи, оскільки товариство з обмеженою відповідальністю «Сав-Дістрибьюшн» не відмовляло споживачеві у задоволенні його скарги. При цьому, за твердженнями позивача, питання, викладені у зверненні споживача, що слугувало підставою для проведення позапланової перевірки об'єкту торгівлі, не пов'язані з правами споживачів, встановленими статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваної постанови, прийнятої на підставі та у межах наявних в інспекції повноважень, у зв'язку з виявленими під час перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Сав-Дістрибьюшн» порушень законодавства про захист прав споживачів.

Розгляд справи №826/23830/15 здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Інспекцією з питань захисту прав споживачів у місті Києві на підставі звернення гр. ОСОБА_1 та згоди Держспоживінспекції України проведено позапланову перевірку дотримання законодавства про захист прав споживачів магазину «Фокстрот» товариства з обмеженою відповідальністю «Сав-Дістрибьюшн», розташованого за адресою: місто Київ, Оболонський район, проспект Московський, 21.

За результатами вказаної перевірки складно акт від 23.09.2015 №000017, яким встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Сав-Дістрибьюшн» відмовило споживачу в реалізації його прав, а саме: не розглянуто (не задоволено) у визначений Законом України «Про захист прав споживачів» термін вимогу споживача від 14.08.2015, чим порушено вимоги пунктів 32, 39 розділу І Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Мінекономіки від 19.04.2007 №104, та частин п'ять та шість статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів»

На підставі вказаного інспекцією з питань захисту прав споживачів у місті Києві прийнято постанову про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 30.09.2015 №000018, якою за відмову споживачу в реалізації його прав застосовано до товариства з обмеженою відповідальністю «Сав-Дістрибьюшн» штраф у розмірі 33 399,00 грн.

Вважаючи вказану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8, частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

У силу пункту 15 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Істотним недоліком є недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором (пункт 12 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Приписами частини п'ятої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов'язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги.

Доставка великогабаритних товарів і товарів вагою понад п'ять кілограмів продавцю, виробнику (підприємству, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) та їх повернення споживачеві здійснюються за рахунок продавця, виробника (підприємства, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті).

За наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін.

У разі відсутності товару вимога споживача про його заміну підлягає задоволенню у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви. Якщо задовольнити вимогу споживача про заміну товару в установлений строк неможливо, споживач вправі на свій вибір пред'явити продавцю, виробнику (підприємству, що виконує їх функції) інші вимоги, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої цієї статті (частина шоста статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів»).

При пред'явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред'явлення або за згодою сторін в інший строк (частина дев'ята статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Аналогічні положення передбачено пунктом 32 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.04.2007 №104.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у даному випадку позивачем було продано споживачу товар - кондиціонер Delta ACR 07 - вартістю 3339,90 грн. (чек від 13.08.2015) з недоліками, а саме: зовнішній та внутрішній блоки кондиціонеру від різних моделей, у зв'язку з чим кондиціонер не працює у режимі обігріву, про що споживач повідомив позивача на наступний день після придбання товару, на підставі чого споживач (гр. ОСОБА_1) звернувся до директора магазину «Фокстрот» із заявою від 14.08.2015, в якій просив здійснити заміну товару. Вказана обставина позивачем під час судового розгляду справи не заперечувалася.

При цьому, у даному випадку для встановлення того факту, що товар продано з недоліком в розумінні статей 1, 8 Закону України «Про захист прав споживачів», не має значення, чи порушено вимоги щодо якості товару, чи щодо асортименту, оскільки недоліком є будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

За таких обставин посилання позивача на статті 671, 672 Цивільного кодексу України не впливає на встановлення факту реалізації споживачу товару з недоліком.

Щодо встановлення факту відмови споживачу у реалізації його прав, що становить суть виявленого правопорушення, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами п'ятою та шостою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач мав задовольнити вимогу споживача про безоплатне усунення недоліків товару у розумний строк - негайно після отримання його заяви, що мало місце 14.08.2015, або в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін, або у разі відсутності товару - у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви.

Натомість, наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що 21.09.2015 частина товару, що була помилково видана споживачеві, замінена, а вимоги споживача задоволені магазином у повному обсязі, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією заяви гр. ОСОБА_1 від 21.09.2015.

В якості обґрунтування причин задоволення заяви вказаного споживача від 14.08.2015 лише 21.09.2015 (тобто більше місяця) позивачем у позовній заяві вказано, що оскільки з вимогою про заміну частини товару споживач звернувся до магазину після введення товару в експлуатацію - встановлення та підключення (використання за призначенням), - то питання про заміну частину товару, що була передана споживачеві з порушенням асортименту, вирішувалось товариством з обмеженою відповідальністю «Сав-Дістрибьюшн» протягом тривалого терміну, адже для виконання вимог споживача продавцеві необхідно було встановити причини невідповідності асортименту товару, замовити проведення робіт з демонтажу помилково переданої частини товару, а також доставку та встановлення вірної моделі зовнішнього блоку кондиціонера.

З огляду на викладене вбачається, що товариством з обмеженою відповідальністю «Сав-Дістрибьюшн» не було розглянуто заяву гр. ОСОБА_1 від 14.08.2015 у встановлений для цього приписами частини п'ятої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» строк (негайно, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін).

Водночас, доказів відсутності товару, за умовами чого вимога споживача про його заміну підлягає задоволенню у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви, позивачем не надано, а вказані у позовній заяві обставини, якими позивач обґрунтовує тривале (більше одного місяця) не задоволення заяви споживача від 14.08.2015, не стосуються факту відсутності товару для заміни.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що товариством з обмеженою відповідальністю «Сав-Дістрибьюшн» порушено законодавство про захист прав споживачів в частині відмови споживачу в реалізації його права, встановленого частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки заява гр. ОСОБА_1 від 14.08.2015 не була розглянута позивачем у встановлений для цього приписами частини п'ятої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» строк.

Беручи до уваги викладене, суд вказує про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення останніх.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.