Справа № 826/18571/13-а
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 травня 2016 року № 826/18571/13-а

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., суддів Данилишина В.М., Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями «ЛУКОЙЛ- Україна» до Державної архітектурно - будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування постанов.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Підприємство з іноземними інвестиціями «Лукойл - Україна» з позовом до Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю в Одеській області, в якому просило:

- визнати протиправною та скасувати Постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області від 07.11.2013 р. № 265 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності;

- визнати протиправною та скасувати Постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області від 07.11.2013 р. № 266 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2014 провадження по справі зупинено до набрання законної сили рішенням по справі №826/17824/13-а.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.10.2015 провадження по справі №826/18571/13-а поновлено, здійснено заміну неналежного позивача - Підприємство з іноземними інвестиціями «Лукойл - Україна» на належного - Підприємство з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» та допущено процесуальне правонаступництво, замінено Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області на її правонаступника Державну архітектурно-будівельну інспекцію України.

В ході судового розгляду справи позивач на задоволенні позову наполягав, вказуючи на протиправність постанов про накладення штрафу від 07.11.2013 р. № 265 та 07.11.2013 р. № 266, з огляду на їх невідповідність положенням чинного законодавства.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з огляду на те, що позивачем всупереч приписів ст. ст. 34, 37, п. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проведено капітальний ремонт інженерних систем та обладнання без дозволу на їх виконання та експлуатацію об'єкта без введення в експлуатацію, з огляду про що, на переконання відповідача постанови №№ 265, 266 від 07.11.2013 р. є правомірними та не підлягають скасуванню.

В судовому засіданні за згодою сторін ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню підлягає з огляду про наступне.

Матеріали справи свідчать, що Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю в Одеській області проведемо перевірку дотримання Підприємством з іноземними інвестиціями «ЛУКОЙЛ - Україна» вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних будівельних норм, стандартів і правил експлуатації АЗС 16-01, що знаходиться за адресою м. Одеса, просп. Маршала Жукова, 95 (далі у тексті - «АЗС № 16-01»).

За результатами перевірки складено акт від 23.10.2013р. та два протоколи про вчинення правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Так, у ході перевірки Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю в Одеській області (надалі також по тексту - Інспекція) виявлено, що в жовтні місяці на перевіряємому об'єкті, що знаходиться за адресою: м. Одеса, просп. Маршала Жукова, 95 проведено капітальний ремонт інженерних систем та обладнання, без дозволу на їх виконання, що є порушенням ст. 34 та ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності. Також встановлено, що АЗС № 16-01 експлуатується без введення в експлуатацію, що є порушенням п. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності. Крім того, Інспекцією визначено, що згідно постанови КМУ від 27.04.2011 ДСТУ-Н Б В. 1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об'єктів будівництва», спірний об'єкти відноситься до V категорії складності.

На підставі таких висновків, Інспекцією 07.11.2013 винесені постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, зокрема:

- №265, згідно якої Підприємство з іноземними інвестиціями «ЛУКОЙЛ - Україна» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 2 ч. 2 п. 6 пп. 5 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 1 032 300грн.;

- №266 згідно якої Підприємство з іноземними інвестиціями «ЛУКОЙЛ - Україна» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 2 ч. 2 п.5 пп.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 1 032 300грн.

Позивач категорично не погоджуючись із правомірністю постанов про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №№265, 266 звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач експлуатує автозаправну станцію, розташовану за адресою: м. Одеса, просп. Маршала Жукова, 95.

Будівництво здійснено у відповідності до вимог державних будівельних, санітарно-технічних норм та правил, державних стандартів з питань будівництва, норм та правил протипожежної безпеки, проектно-технічної документації, об'єкт прийнято в експлуатацію, що підтверджується актом комісії про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта «Автозаправочная станция (АЗС)» від 24.12.1993, за адресою: м. Одеса, просп. Маршала Жукова, 95.

Відповідно до реєстраційного посвідчення Одеського міського бюро інвентаризації і реєстрації об'єктів нерухомості, право власності на домоволодіння №95 по просп. Маршала Жукова в місті Одесі зареєстровано за Підприємством з іноземними інвестиціями «ЛУКОЙЛ - Україна».

Згідно з доводами відповідача, на спірній ділянці в жовтні місяці проведено капітальний ремонт інженерних систем та обладнання, без дозволу на їх виконання. Крім того, після проведення будівельних робіт спірний об'єкт не приймався в експлуатацію, що є порушенням приписів чинного містобудівного законодавства.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про наступне.

Згідно з п. 1 Порядку виконання будівельних робіт, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 1304.2011 року № 466, будівельні роботи - це роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення діючих підприємств, реставрації, капітального ремонту.

При цьому, суд звертає увагу на те, що реконструкція - це перебудова введених в експлуатацію в установленому порядку об'єктів будівництва, яка передбачає: - удосконалення виробництва; - підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється; - поліпшення умов експлуатації та проживання, якості послуг; - зміну основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність, функціональне призначення, геометричні розміри тощо).

Реконструкція передбачає збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об'єкта в цілому, або його частин (за умови їх автономності).

Разом з тим, відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», об'єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси лінійні об'єкти інженерно-транспортні інфраструктури.

З аналізу наведеної норми Закону випливає, що паливно - розподілювальні колонки не є об'єктами будівництва. Паливно-роздавальна колонка - це самостійний технічний пристрій. Який є заводським виробом та виготовлений відповідно до технічних умов. Такий пристрій може бути від'єднаний від місця його встановлення без заподіяння йому будь-якої шкоди.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статі 1 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб'єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Таким чином, з огляду на визначення правопорушення у сфері містобудівної діяльності у межах спірних правовідносин суду належить встановити чи мали місце протиправні діяння (дії чи бездіяльність) позивача, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами, та чи є позивач суб'єктом містобудування, якого може бути притягнуто до відповідальності.

Абзац шостий пункту 6 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» передбачає, що за експлуатацію або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації об'єктів V категорії складності, суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу у розмірі дев'ятисот мінімальних заробітних плат.

Відповідно до абзацу третього пункту 5 частини другої 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» визначено, що за виконання будівельних робіт без отримання дозволу на їх виконання на об'єктах V категорії складності суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу у розмірі дев'ятисот мінімальних заробітних плат.

Наведені правової норми вказують, що до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі дев'ятисот мінімальних заробітних плат може бути притягнуто суб'єктів містобудування у випадку експлуатації або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації або виконання будівельних робіт без отримання дозволу на їх виконання виключно стосовно об'єктів V категорії складності.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Згідно положень частини першої та другої статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до IV і V категорій складності, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до частин першої третьої статті 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» усі об'єкти будівництва поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності. Категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до державних будівельних норм та стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва. Віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва.

Частина четверта 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначає, що порядок віднесення об'єктів до IV і V категорій складності визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 6 Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорій складності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2011року №557, визначено, що до V категорії складності відносяться об'єкти будівництва, які мають хоча б одну з таких ознак: 1) згідно із Законом України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» є об'єктами підвищеної небезпеки; 2) розраховані на постійне перебування більш як 400 осіб та (або) періодичне перебування понад 1000 осіб; 3) становлять можливу небезпеку для більш як 50000 осіб, які перебувають поза об'єктом; 4) у разі аварії або неможливості (недоцільності) подальшої експлуатації: можуть спричинити збитки в обсязі понад 150000 мінімальних розмірів заробітних плат; можуть призвести до припинення функціонування об'єктів транспорту, зв'язку, енергетики та інженерних мереж загальнодержавного значення; можуть призвести до втрати об'єктів культурної спадщини національного значення.

Вирішуючи питання наявності у спірного об'єкта будівництва ознак, які б могли кваліфікувати його як об'єкт V категорії складності, судом не встановлено, а відповідачем не доведено, що належний позивачу автозаправний комплекс по просп. Маршала Жукова, 95, у м. Одеса, є: - об'єктом підвищеної небезпеки, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджували, що вказаний об'єкт ідентифіковано відповідно до кількості порогової маси небезпечних речовин, як встановлено у статті 9 Законом України «Про об'єкти підвищеної небезпеки»; - розрахований на постійне перебування більш як 400 осіб та (або) періодичне перебування понад 1000 осіб; - становить можливу небезпеку для більш як 50000 осіб, які перебувають поза об'єктом; - у разі аварії або неможливості (недоцільності) подальшої експлуатації: може спричинити збитки в обсязі понад 150000 мінімальних розмірів заробітних плат, або може призвести до припинення функціонування об'єктів транспорту, зв'язку, енергетики та інженерних мереж загальнодержавного значення або призвести до втрати об'єктів культурної спадщини національного значення.

Крім того, Окружним адміністративним судом міста Києва за наслідком розгляду аналогічної справи №826/17824/13-а за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями «ЛУКОЙЛ - Україна» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві про визнання протиправними та скасування припису та постанов, зокрема і на підставі висновку комісійної судової будівельно-технічної експертизи №1658/14-42/1659/14-43 від 26 серпня 2014 року, встановлено, що будівля автозаправного комплексу, відноситься до ІІ категорії складності.

Варто звернути увагу на те, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.11.2014 по справі №826/17824/13-а залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2015 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.06.2015.

Як встановлено частиною 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, суд приходить до висновку про безпідставність доводів відповідача про віднесення будівля автозаправного комплексу, що розташована по просп. Маршала Жукова, 95, у м. Одеса, оскільки такі твердження суб'єкта владних повноважень спростовані імперативними приписами чинного законодавства та матеріалами справи.

З огляду на вищевикладене, суд звертає увагу на те, що, штрафні санкції у межах спірних правовідносин накладено на позивача на підставі норм «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та у розмірах, які не можуть бути застосовані до об'єкта ІІ категорії складності, що у свою чергу свідчить про протиправність постанов про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 07.11.2013 р. №№265, 266, з огляду про що такі постанови підлягають скасуванню у судовому порядку.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про відсутність у діях позивача складу правопорушення у сфері містобудівної діяльності, зазначеного у спірних постановах Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», а відтак спірні постанови є протиправними та підлягають скасуванню.

У відповідності до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірність спірних рішень.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163, 167 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області від 07.11.2013 р. № 265 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Визнати протиправною та скасувати Постанову Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області від 07.11.2013 р. № 266 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.А. Качур

Судді В.М. Данилишин

В.І. Келеберда