Справа № 808/1052/16
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року 12:47Справа № 808/1052/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Стрельнікової Н.В.

за участю секретаря Батигіна О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом: Запорізького національного технічного університету,

до: ОСОБА_1 дирекції Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2016 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Запорізького національного технічного університету (далі позивач) до ОСОБА_1 дирекції Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі відповідач), в якому позивач, з урахуванням уточнень (вх. від 22.04.2016 №12950, від 27.04.2016 №13577) просить суд:

-визнати протиправним та скасувати в частині визнання порушенням абзацу 1 частини 1 статті 35, частини 2 статті 47, статті 48, частини 2 статті 53 Закону України від 18.01.2001 №2240-ІІІ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», із змінами та доповненнями, (в період дії до 01.01.2015); частини 1 статті 22, частини 2 статті 33 Закону України №1105-ХІY від 23.09.1999 «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» (в редакції Закону України від 28.12.2014 №77-YIII); пункту 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМУ від 26.09.2001 №1266 (із змінами та доповненнями); пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМУ від 26.09.2001 №1266 (в редакції постанови КМУ від 26.06.2015 №439) рішення відповідача від 25 лютого 2016 року №52 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності: неправомірно витрачених страхових коштів у сумі 20 536 грн. 80 коп., та штрафу в сумі 8 791 грн.25 коп., а всього 29 328 грн. 05 коп.

-стягнути з відповідача на свою користь 29 328 грн. 05 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що не погоджується із спірним рішенням відповідача прийнятим за результатом проведеної планової перевірки, висновки якої, на думку позивача суперечать приписам чинного законодавства. Зокрема, не погоджується з висновком відповідача, стосовно того, що особи які відображені в акті перевірки на момент настання хвороби фактично не мали втрати заробітної плати по роботі за сумісництвом, оскільки були звільнені, проте вони підлягали загальнообовязковому державному соціальному страхуванню за основним місцем роботи. Позивач вказує у позові, що відповідачем не враховано приписи підпункту «ї» пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», яким передбачений виняток для працівників, для яких включення заробітної плати за сумісництвом до середнього заробітку передбачено законодавством.

Представники позивача у судовому засіданні, підтримали заявлені позовні вимоги, надали суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представники відповідача проти заявлених вимог заперечували, з підстав викладених у наданих суду письмових запереченнях (вх. №12013 від 14.04.2016). Зазначили, що проведеною перевіркою встановлено, що особи, яким призначено та сплачено матеріальне забезпечення на момент настання хвороби були звільненні з роботи за сумісництвом в Запорізькому національному технічному університеті та втратили право на отримання допомоги за рахунок коштів Фонду, проте, вони мали право на допомогу за основним місцем роботи. При винесенні оскаржуваного рішення відповідач керувався Порядком обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №1266. Додатково надали суду письмовий розрахунок суми неправомірно витрачених страхових коштів та застосованого штрафу.

З підстав, викладених в письмових запереченнях, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Підставами для визнання незаконними (нечинними) актів в судовому порядку та їх скасування є невідповідність їх вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним (його скасування) є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів фізичної особи, підприємства чи організації позивача у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 25 січня 2016 року по 12 лютого 2016 року фахівцями відповідача відповідно до плану графіку проведення перевірок страхувальників на І квартал 2016 року та на підставі направлення від 21.01.2016 №06/53 проведено планову перевірку дотримання порядку використання та своєчасності і повноти повернення невикористаних страхових коштів Фонду у Запорізькому національному технічному університеті за період з 01 січня 2014 року до 01 січня 2016 року, результати якої відображено в акті від 12 лютого 2016 року №369.

Перевіркою правильності призначення та виплати усіх видів матеріального забезпечення за рахунок Фонду встановлено порушення абзацу 1 частини 1 статті 35, частини 2 статті 53 Закону України №2240-ІІІ в період дії до 01.01.2015 та частини 1 статті 22, частини 2 статті 33 Закону України №1105 в період з 01.01.2015, а також пункту 7 та 3 Порядку №1266, що призвело до неправомірно витрачених страхових коштів Фонду на загальну суму 20536,80 грн.

Не погоджуючись із висновками акту планової перевірки від 12 лютого 2016 року №69 позивачем направлено на адресу відповідача письмові заперечення до акту перевірки.

ОСОБА_1 дирекції Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25.02.2016 №06-13-472 відмовлено Запорізькому національному технічному університету у запереченні.

25 лютого 2016 року ОСОБА_1 дирекцією Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності сформовано та надіслано на адресу позивача рішення №52, згідно якого: підлягає поверненню до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності неправомірно витрачені страхові кошти у сумі 29659 грн. 28 коп. з них: 12076 грн. 79 коп. в період до 01.01.2015 та 17582 грн. 49 коп. в період з 01.01.2015; застосовано штраф у розмірі 50% неправомірно витрачених страхових коштів у сумі 8791 грн. 25 коп. Загальна сума страхових коштів, які в десятиденний термін від дня отримання рішення підлягали перерахуванню на користь відповідача склала 38450 грн. 53 коп., яку платіжним дорученням від 09.03.2016 №623 позивачем в повному обсязі перераховано на рахунок відповідача.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням відповідача №52 від 25 лютого 2016 року в частині повернення неправомірно витрачених страхових коштів у сумі 20536 грн. 80 коп. та штрафу у сумі 8791 грн. 25 коп. (всього 29328 грн. 05 коп.) позивач звернувся до суду.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що під час перевірки встановлені особи, яким призначено та сплачено матеріальне забезпечення та які на момент настання хвороби були звільненні з роботи за сумісництвом в Запорізькому національному технічному університеті у звязку з закінченням дії строку трудового договору: наказом №262-К від 29.05.2015 звільнено ОСОБА_2 з 30.05.2015, ОСОБА_3 з 31.05.2015, ОСОБА_4 з 31.05.2015; наказом №58-К від 05.02.2015 звільнено ОСОБА_5 з 04.02.2015; наказом №242-К від 17.06.2014 звільнено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з 30.06.2014; наказом №238-К від 17.06.2014 звільнено ОСОБА_8 з 30.06.2014; наказом №262-К від 29.05.2015 звільнено ОСОБА_9 з 31.05.2015; наказом №256-К від 23.06.2014 звільнено ОСОБА_10 з 30.06.2014; наказом №365-К від 01.09.2014 прийнято працювати по сумісництву ОСОБА_11А.з 01.09.2014 по 31.05.2015.

До 01.01.2015 правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей було визначено Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» №2240-III від 18.01.2001.

ОСОБА_12 втратив чинність на підставі Закону N 77-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», яким викладено в новій редакції ОСОБА_12 України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням".

З 01.01.2015 року діє ОСОБА_12 України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі по тексту постанови ОСОБА_12 № 77).

Частиною 1 статті 4 Закону N 2240-III від 18.01.2001 передбачено, що право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи і час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законодавством.

Таку ж саму норму містить частина 1 статті 19 Закону від 23.09.1999 №1105-ХІV (в редакції Закону № 77).

Тобто, аналіз вказаних норм свідчить про те, що як до 01.01.2015 року так і з 01.01.2015 право на матеріальне забезпечення за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності виникає з настанням страхового випадку в період роботи.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.35 Закону №2240-III від 18.01.2001 та абз.1.ч.1 ст. 22 Закону №1105-ХІV від 23.09.1999 допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї страхових випадків.

Згідно з ч.1 ст.30 Закону № 77, матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), призначаються та надаються за основним місцем роботи (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомоги по вагітності та пологах, які надаються за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України).

Частиною 2 статті 22 Закону № 77 передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Середня заробітна плата для розрахунку оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, допомоги по тимчасовій непрацездатності, що здійснюється за рахунок Фонду, обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №1266.

Підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи (ст. 31 Закону №77).

Пунктом 25 Порядку № 1266 встановлено, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців перебування у трудових відносинах (з першого до першого числа) за останнім основним місцем роботи застрахованої особи, що передують місяцю, в якому настав страховий випадок.

Відповідно до приписів пункту 30 Порядку №1266, у разі коли на момент настання страхового випадку застрахована особа працює за сумісництвом, обчислення середньої заробітної плати здійснюється страхувальниками окремо за основним місцем роботи та за сумісництвом. Розрахунковий період у такому разі визначається за кожним місцем роботи окремо.

З пояснень представника позивача зясовано, що вказані вище особи, працювали в Запорізькому національному технічному університеті одночасно як за основним місцем роботи так і за сумісництвом.

Позивачем не заперечується той факт, що вказані особи були звільнені з роботи за сумісництвом залишаючись при цьому працювати в Запорізькому національному технічному університеті за основним місцем роботи.

Матеріали справи містять листки непрацездатності по вказаним у позові особам, дослідивши їх судом встановлено, що страхові випадки настали в період коли всі перелічені особи вже були звільнені з посад по роботі за сумісництвом.

За таких обставин, суд погоджується з тим, що особи, які зазначені в позові на момент настання хвороби (страхового випадку) фактично не мали втрати заробітної плати по роботі за сумісництвом, оскільки були звільнені, проте вони підлягали загальнодержавному соціальному страхуванню за основним місцем роботи, за яким фактично мали втрату заробітної плати на момент настання страхових випадків.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на приписи підпункту «ї» пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», яким, на його думку, передбачений виняток для певних працівників, оскільки вказаним Порядком не передбачено обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням.

Суд зазначає, що вказаний вище порядок застосовується лише у випадках: а) надання працівникам щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або виплати їм компенсації за невикористані відпустки; б) надання працівникам творчої відпустки; в) виконання працівниками державних і громадських обов'язків у робочий час; г) переведення працівників на іншу легшу нижчеоплачувану роботу за станом здоров'я; д) переведення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, на іншу легшу роботу; е) надання жінкам додаткових перерв для годування дитини; є) виплати вихідної допомоги; ж) службових відряджень;з) вимушеного прогулу; и) направлення працівників на обстеження до медичних закладів; і) звільнення працівників-донорів від роботи; ї) залучення працівників до виконання військових обов'язків; й) тимчасового переведення працівника у разі виробничої потреби на іншу нижчеоплачувану роботу; л) інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати (пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 ).

Відповідно до пунктів 5,6 частини 1 статті 10 Закону N 1105-XIV, Фонд має право накладати і стягувати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені законом за порушення вимог цього Закону; вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених фактів порушення законодавства про соціальне страхування.

Частиною 6 статті 15 Закону N 1105-XIV передбачено, що у разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що рішення відповідача від 25 лютого 2016 року №52 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності в частині неправомірно витрачених страхових коштів у сумі 20 536 грн. 80 коп., та штрафу в сумі 8 791 грн.25 коп., а всього 29 328 грн. 05 коп. є цілком правомірним, а відтак не підлягає скасуванню.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на встановлення судом правомірності спірного рішення та відсутності підстав для його скасування, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 29328 грн. 05 коп. задоволенню також не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись 69, 70, 71, 158 - 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Стрельнікова