Справа № 461/12489/15а,2а/461/100/16
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 р. Справа № 876/3127/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Костіва М.В.,

з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):

від позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2;

від третьої особи - ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 18.04.2016р. про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, треті особи без самостійних вимог на предмет спору Відділ приватизації державного житлового фонду Франківського району м.Львова, ОСОБА_4, про визнання протиправним та скасування наказу щодо оформлення права власності на нежитлове приміщення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 18.04.2016р. залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, треті особи без самостійних вимог на предмет спору Відділ приватизації державного житлового фонду Франківського району м.Львова, ОСОБА_4, про визнання протиправним та скасування наказу щодо оформлення права власності на нежитлове приміщення (а.с.89-91).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач ОСОБА_1, який у апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду (а.с.94-98).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що 06.11.2015р. він звернувся до ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» з інформаційним запитом, в якому просив надати інформацію про нежитлові та допоміжні приміщення в будинку № 1 по вул.Г.Барвінок в м.Львова, в якому розміщений належний йому гараж. Із змісту наданих документів він довідався про те, що власником спірних приміщень є ОСОБА_4; підставою для оформлення її права власності слугував наказ Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради № 856-НЖ-Ф від 12.05.2008р. «Про оформлення права власності на нежитлове приміщення на вул.Г.Барвінок, 1».

Із наведеного слідує те, що про оскаржуваний наказ позивач дізнався у листопаді 2015 року.

При цьому, висновки суду про пропуск позивачем строку звернення із розглядуваним позовом ґрунтуються на припущеннях, під час розгляду справи судом застосовано попередню редакцію ст.100 КАС України, а не діючу на час звернення до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та його представника на підтримання поданої скарги, заперечення представника третьої особи, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує із змісту оскаржуваної ухвали, підставою для прийняття судом рішення про залишення позовних вимог ОСОБА_1 без розгляду слугувало те, що останнім пропущений шестимісячний строк звернення до суду із розглядуваним позовом, при цьому із клопотанням про поновлення такого строку позивач до суду не звертався.

Зокрема, заявлений позов подано до суду 22.12.2015р., а оскаржуваний наказ Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради № 856-НЖ-Ф прийнятий 12.05.2008р.; позивач є власником гаражу, який знаходиться біля належних третій особі нежитлових приміщень, а тому про наявність оскаржуваного наказу дізнався ще в 2008 році; також в 2012 році з ним спілкувалися представники ОСОБА_4 з приводу переобладнання нежитлових приміщень.

Між тим, з наведеними висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як слідує з матеріалів справи, із розглядуваним позовом позивач ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду 22.12.2015р. (а.с.1-5).

Із змісту позовної заяви убачається, що про наявність спірного наказу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради № 856-НЖ-Ф від 12.05.2008р. позивач дізнався лише з відповіді на його інформаційний запит від 06.11.2015р., що був скерований до ОКП ЛОР «БТІ та ЕО».

Також позивач не заперечує того, що він є власником гаражу, який розташований біля належних третій особі нежитлових приміщень в будинку № 1 по вул.Г.Барвінок у м.Львові; через перебої електропостачання до його гаражу він неодноразово звертався до службових осіб ЖЕК ТзОВ «Львівбудсервіс».

Разом з тим, в матеріалах справи є відсутніми достовірні докази того, що про наявність спірного наказу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради № 856-НЖ-Ф від 12.05.2008р. ОСОБА_1 дізнався або мав обєктивну можливість дізнатися до листопада 2015 року.

Твердження суду про те, що про наявність оскаржуваного наказу позивач дізнався ще в 2008 році, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки такі не ґрунтуються на переконливих доказах. Обставини щодо спілкування в 2012 році представників ОСОБА_4 із позивачем з приводу переобладнання нежитлових приміщень, розміщення його гаражу поблизу нежитлових приміщень ОСОБА_4 не свідчать про ознайомлення ОСОБА_1 із спірним наказом. При цьому судом не розкрито причинно-наслідковий зв'язок вказаних обставин із фактом ознайомлення ОСОБА_1 із наказом Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради № 856-НЖ-Ф від 12.05.2008р.

Окрім цього, в оскаржуваній ухвалі від 18.04.2016р. суд покликається на відсутність звернення позивача із відповідним клопотанням про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Разом з тим, приписи ст.106 КАС України, які встановлюють вимоги до позовної заяви, не передбачають обовязковості звернення позивачів до суду із клопотанням про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Натомість, відповідно до ч.1 ст.100 та п.5 ч.1 ст.107 КАС України наявність достатніх підстав для визнання поважними причин пропуску установленого строку звернення до суду визначається на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів.

Таким чином, судом першої інстанції невірно зясовано питання, з якого часу розпочався перебіг шестимісячного строку звернення до суду; помилково покладено в основу прийняття рішення про залишення позовної заяви без розгляду відсутність клопотання позивача про поновлення пропущеного строку.

Наведені обставини свідчать про хибний висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин.

Додатково колегія суддів звертає увагу на те, що правило встановлення обмежень доступу до суду у звязку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи (рішення Європейського Суду з прав людини «Іліан проти Туреччини»).

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

Оцінюючи дійсні обставини справи, що перешкоджали здійсненню процесуального права на звернення до суду, а також обставини, на які позивач посилається як на поважні, суд першої інстанції повинен надати оцінку та провести обєктивний аналіз всіх наведених у позові доводів та обставин справи, що дозволить дати відповідь на питання про те, чи позивач за встановлених обставин мав дійсну можливість своєчасно реалізувати своє право на звернення до суду.

Вищенаведені обставини у своїй сукупності є визначальними при вирішенні наведеного процесуального питання, через що решта висновків ухвали суду не носить принципового характеру.

Таким чином, позивачем належними доказами доведено, що про наявність наказу Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради № 856-НЖ-Ф від 12.05.2008р. він дізнався в листопаді 2015 року, тобто, після отримання відповіді на свій інформаційний запит від 04.11.2015р. до ОКП ЛОР «БТІ та ЕО».

Наведені обставини не спростовані відповідачем і третіми особами під час судового розгляду справи.

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як винесена із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного залишення позовної заяви без розгляду, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Разом з тим, під час подальшого розгляду суду першої інстанції слід звернути увагу на правову позицію, висловлену Верховним Судом України під час вирішення аналогічних спорів в частині підвідомчості останніх.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.3 ч.1 ст.199, п.п.1, 4 ч.1 ст.204, п.6 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 211, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 18.04.2016р. про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі № 461/12489/15-а - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: Н.В.Бруновська

ОСОБА_5