Справа № 810/5978/15
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2016-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2016 року м. Київ №810/5978/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

Суть спору:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» Савельєвої Анни Миколаївни щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Радикал Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського рахунку №18130 від 09.07.2015;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» Савельєву Анну Миколаївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Радикал Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського рахунку №18130 від 09.07.2015.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 31.12.2015 відкрито провадження в адміністративній справі №810/5978/15, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (далі також третя особа-1).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.02.2016 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_3 (далі також третя особа-2).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 09.07.2015 вона уклала з ПАТ «Радикал Банк» договір банківського рахунку, в порядку та на умовах якого банком було відкрито поточний рахунок, на який 09.07.2015 від ОСОБА_3 надійшли кошти в сумі 200000,00 грн. на виконання умов договору позики.

У цей же день Національний банк України прийняв рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Банку, а Фонд гарантування вкладів фізичних осіб призначив уповноважену особу Фонду, якій делегував усі повноваження ліквідатора банку, у тому числі й щодо задоволення вимог кредиторів. У подальшому позивач звернулась до уповноваженої особи на ліквідацію банку із заявою про включення її до реєстру вкладників для виплати за рахунок Фонду гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом, однак уповноважена особа, на думку позивача, неправомірно відмовила їй у включенні до реєстру владників.

Відповідач позову не визнав, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що операція (транзакція) з виконання грошового переказу з рахунку іншої особи та зарахування безготівкових коштів на рахунок позивача є нікчемною, оскільки її виконання здійснювалось поза межами робочого та операційного часу банку 09.07.2015 о 23:52. На думку відповідача, операція здійснювалась виключно з метою документального оформлення підстав для забезпечення одержання відшкодування за рахунок коштів Фонду за вкладом іншої особи понад гарантовану суму. Відповідач також зазначив, що з метою застосування наслідків недійсності правочинів (реституції) на день судового розгляду транзакція по зарахуванню коштів на рахунок позивача була відмінена банком і кошти були повернуті на рахунок ініціатора грошового переказу. Таким чином, на рахунку позивача кошти відсутні і, як наслідок, відсутні підстави для включення позивача до реєстру владників.

Третя особа-1 проти позову заперечувала, зазначивши, що з огляду на виявлення Уповноваженою особою Фонду під час перевірки факту вчинення позивачем нікчемного правочину - транзакції з поповнення поточного рахунку, внесені на такий рахунок кошти не є вкладом, а позивач не набув статусу вкладника, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для внесення ОСОБА_1 до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Третя особа-2 підтримала позицію позивача, пославшись на аналогічні доводи, та просила суд позов задовольнити.

Представники сторін та третіх осіб у судове засідання, призначене на 11.03.2016, не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Водночас матеріали справи містять клопотання сторін про розгляд справи за відсутності уповноважених представників.

Представники третіх осіб про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило.

Частиною 4 та 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, суд ухвалив розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін та третіх осіб, оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

9 липня 2015 року ОСОБА_1 уклала з ПАТ «Радикал Банк» договір банківського рахунку №18130, в порядку та на умовах якого Банк відкрив поточний рахунок у гривні НОМЕР_1 та зобов'язувався здійснювати його розрахунково-касове обслуговування протягом операційного часу, але в межах режиму роботи установи Банку, в якому здійснюється операція (а.с. 9).

Згідно виписки по особовому рахунку НОМЕР_1 у цей же день з рахунку НОМЕР_2, відкритого на ім'я ОСОБА_3, на рахунок позивача надійшли грошові кошти в сумі 200000,00 грн. (а.с. 11).

Як стверджує позивач, кошти в сумі 200000,00 грн. на її рахунок були перераховані на виконання умов договору позики від 07.07.2015, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов'язувалась надати ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 200000,00 грн., які позивач зобов'язувалась повернути до 31.12.2017 (а.с. 72-73).

З виписки по особовому рахунку НОМЕР_1 вбачається, що транзакція з поповнення рахунку на суму 200000,00 грн. в автоматизованій банківській системі ПАТ «Радикал Банк»» АБС Б-2 проведена банком 09.07.2015 о 23:52:17 год., вхідний залишок коштів (на початок дня 09.07.2015) - 0,00 грн.; вихідний залишок (на кінець дня) - 200000,00 грн. (а.с. 94).

Того ж дня, а саме 09.07.2015, постановою Правління Національного банку України №452/БТ ПАТ «Радикал Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.07.2015 №130 з 10.07.2015 розпочато процедуру виведення ПАТ «Радикал Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Радикал Банк» (а.с. 88-89).

В силу положень статті 36 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 10.07.2015 зупинені всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту), повноваження усіх органів управління банку та органів контролю перейшли до Фонду, припинено задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

У подальшому постановою Правління Національного банку України від 09.11.2015 №769 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» (а.с. 90).

На підставі вказаної постанови Національного банку України виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 09.11.2015 №203 про початок процедури ліквідації ПАТ «Радикал Банк», призначено уповноважену особу Фонду - Савельєву Анну Миколаївну, якій делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Радикал Банк», визначені статтями 37, 38 47-51 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на два роки з 10.11.2015 до 09.11.2017 включно (а.с. 91).

На виконання вимог статей 37, 38 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з метою забезпечення перевірки правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 вказаного Закону, уповноваженою особою Фонду видано наказ від 09.11.2015 № 204 «Про визнання правочинів нікчемними», в якому визначені критерії, за якими мають оцінюватися правочини і транзакції банку на предмет висновків щодо їх дійсності.

Так, відповідно до вказаного наказу ПАТ «Радикал Банк» вирішив вважати нікчемними, зокрема такі правочини: транзакції у системі АБС Б-2 з розміщення коштів на депозитний/поточний рахунок клієнта 09.07.2015 поза межами робочого часу та/або операційного дня.

4 грудня 2015 року Уповноваженою особою Фонду прийнято наказ №227, додатком 1 до якого затверджено перелік правочинів, які є нікчемними в силу відповідності ознакам, встановленим у наказі від 09.11.2015 № 204 (а.с. 95).

З витягу з вказаного додатку вбачається, що до нього включено транзакцію з зарахування коштів на поточний рахунок позивача з рахунку НОМЕР_2 на суму 200000,00 грн., яка відбулась 09.07.2015 о 23:52 год. (а.с. 97).

У подальшому ПАТ «Радикал Банк» направив позивачу листа від 10.12.2015 №4707, в якому повідомив, що правочин, а саме: транзакція з перерахування коштів на поточний рахунок позивача з поточного рахунку ОСОБА_3 на підставі платіжного доручення від 09.07.2015 № 8598, дата вчинення транзакції - 09.07.2015 час вчинення транзакції - 23:52 - є нікчемним з підстав, визначених пунктами 7 та 9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с. 12).

Висновок уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину - транзакції ПАТ «Радикал Банк» щодо перерахування на поточний рахунок ОСОБА_1 з рахунку ОСОБА_3 коштів на суму 200000,00 грн. став підставою для невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Радикал Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Вважаючи бездіяльність відповідача по невключенню ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Радикал Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протиправною, позивач звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Правовідносини, пов'язані з відшкодуванням коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, насамперед, регулюються Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України) та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI (далі - Закон №4452-VI).

Відповідно до статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 2 Закону №4452-VI вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Частиною 1 статті 3 вказаного Закону передбачено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Статтею 26 Закону №4452-VI встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами закріплено у статті 27 Закону №4452-VI.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню

Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (частина 5 статті 27 Закону № 4452-VI).

Відповідно до статті 28 Закону №4452-VI Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування.

Аналогічні положення містить й розділ ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 року.

Зокрема, за змістом пункту 2 та 3 розділу IV цього Положення Фонд складає на підставі переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Таким чином, умовою, з якою Закон №4452-VI пов'язує право фізичної особи на відшкодування коштів за її вкладом, є укладення з банком договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку.

Відповідно до приписів частини другої статті 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

У частині третій статті 38 Закону №4452-VI закріплено перелік із дев'яти підстав, за наявності яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

За приписами частини 4 статті 38 Закону №4452-VI Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Отже, Уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями застосовувати до правочинів, у тому числі договорів, наслідки нікчемності, у випадку, коли такий правочин відповідає принаймні одному з критеріїв, перелічених у частині третій статті 38 Закону №4452-VI.

Поряд з цим, нормами Закону №4452 не передбачено певних дій щодо визнання правочинів нікчемними. З аналізу викладених положень закону слідує, що для застосування наслідків нікчемності правочину достатнім є лише виявлення Уповноваженою особою Фонду за наслідками перевірки такого правочину, який підпадає під критерії, закріплені у частині третій статті 38 Закону №4452.

На виконання приписів наведених норм Закону, наказом Уповноваженої особи Фонду створена комісія та призначено проведення перевірки укладених банком протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних/карткових рахунків), а також обставин зарахування грошових коштів на вказані рахунки (надалі - правочини).

Метою проведення перевірки було встановлення фактів штучного створення правових підстав для отримання вкладниками/клієнтами Банку виплат сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також виявлення правочинів, що можуть містити ознаки нікчемності та підпадати під критерії нікчемності, наведені у частині третій статті 38 Закону №4452.

Судом встановлено, що за наслідками проведеної перевірки Уповноваженою особою Фонду було виявлено ряд правочинів, обставини вчинення яких свідчать про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання клієнтами Банку сум гарантованого відшкодування за рахунок коштів Фонду.

Так, зокрема, у ході перевірки було виявлено ряд операцій щодо безготівкових перерахувань грошових коштів з поточних рахунків фізичних осіб на рахунки інших фізичних осіб, які відкриті в день визнання банку неплатоспроможним, призначення платежу яких свідчить про нетиповий характер операції, в тому числі, надання та повернення фінансової допомоги або позики, залучення коштів на вклад іншої фізичної особи, перерахування коштів без зазначення підстав перерахування, тощо.

Як стверджував відповідач під час розгляду справи, однією з таких операцій є транзакція ПАТ «Радикал Банк» щодо поповнення поточного рахунку позивача НОМЕР_1 з рахунку ОСОБА_3 НОМЕР_2 на підставі платіжного доручення від 09.07.2015 № 8598 з призначенням платежу «приватний переказ», проведена банком 09.07.2015 о 23:52:17 год.

Вивчаючи обставини, за яких ПАТ «Радикал Банк» було проведено транзакцію, щодо якої відповідачем виявлено ознаки нікчемності, судом встановлено наступне.

Відповідно до довідки ПАТ «Радикал Банк» щодо відкритих рахунків та журналу відкритих рахунків в період з початку року (01.01.2015) по день, що передував віднесенню ПАТ «Радикал Банк» до категорії неплатоспроможних (08.07.2015), ПАТ «Радикал Банк» фізичним особам було відкрито 580 рахунків (а.с. 154).

Водночас, 09.07.2015, тобто в день віднесення ПАТ «Радикал Банк» до категорії неплатоспроможних на підставі постанови Правління НБУ №452/БТ, співробітниками ПАТ «Радикал Банк» фізичним особам було відкрито 503 поточних рахунки за балансовим рахунком 2620 (а.с. 154).

Відповідно до даних оборотно-сальдового балансу банку, впродовж дня 09.07.2015 сума зобов'язань ПАТ «Радикал Банк» за поточними рахунками фізичних осіб збільшилась у 7,3 разів (вхідний залишок на початок дня - 15 138 699,01 грн.; вихідний залишок на кінець дня - 95 034 043,41 грн.) (а.с. 155).

Судом встановлено, що в рамках перевірки правочинів, вчинених (укладених) банком на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, Уповноваженою особою Фонду створена комісія, якій доручено провести службове розслідування за фактами, у тому числі, розміщення вкладів клієнтів банку через безготівкові операції по рахунках клієнтів у банку, які було здійснено 09.07.2015 поза межами робочого часу та/або операційного дня.

Результати службового розслідування викладені в акті ПАТ «Радикал Банк» від 19.10.2015 (т.1, а.с. 156-160).

У ході розслідування було встановлено, що пунктом 5.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «Радикал Банк», затверджених Правлінням ПАТ «Радикал Банк» від 23.01.2012 №1, встановлений час початку роботи Головного офісу ПАТ «Радикал Банк», у тому числі Департаменту Бек-офісу з 09:00 год., час закінчення роботи - 18:00 год. (а.с. 98-100).

З витягу з журналу відкриття аналітичних рахунків убачається, що поточний рахунок позивача НОМЕР_1 був фактично відкритий в операційній системі банку АБС Б-2 09.07.2015 о 21:57 год. посадовою особою ПАТ «Радикал Банк» ОСОБА_5 (ОСОБА_5), номер транзакції 458141 (а.с. 104), а о 23:52 год. на вказаний рахунок надійшли кошти від ОСОБА_3 в сумі 200000,00 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджується встановлений перевіркою факт укладення договору банківського рахунку №18130 від 09.07.2015 та здійснення операції з зарахування коштів на рахунок позивача після закінчення робочого дня Головного офісу ПАТ «Радикал Банк».

Суд зазначає, що операцією банку в розумінні Положення №254 є дія або подія, внаслідок якої відбуваються зміни у фінансовому стані банку та яка відображається за балансовими або позабалансовими рахунками банку.

Пунктом 2.10 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 №254, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 08.07.2003 за №559/7880 (далі - Положення №254) встановлено, що операції банку здійснюються протягом операційного дня, який складається з операційного часу та часу завершення технологічного оброблення облікової інформації з обов'язковим формуванням оборотно-сальдового балансу, регістрів аналітичного обліку та інших регістрів за операціями, що здійснюються з використанням відповідного програмного забезпечення.

Відповідно до пункту 1.21 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-III операційний день - частина робочого дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються від клієнтів документи на переказ і документи на відкликання та можна, за наявності технічної можливості, здійснити їх обробку, передачу та виконання. Тривалість операційного дня встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та закріплюється в їх внутрішніх нормативних актах.

За визначенням, наведеним у Положення №254, операційний день банку - це діяльність банку протягом робочого дня, що пов'язана з реєстрацією, перевірянням, вивірянням, обліком, контролем операцій (у тому числі прийманням від клієнтів документів на переказ і документів на відкликання та здійсненням їх оброблення, передавання та виконання) з відображенням їх у регістрах бухгалтерського обліку банку. Тривалість операційного дня встановлюється банком самостійно у внутрішньому положенні.

З системного аналізу наведених положень закону слідує, що банк приймає від клієнта документи на переказ коштів та здійснює їх обробку, передачу та виконання з одночасною реєстрацією у регістрах бухгалтерського обліку банку виключно в межах операційного дня банку. Заяви на переказ коштів, які були прийняті банком, проте не виконані з певних причин протягом того ж операційного дня, виконуються банком наступним операційним днем.

Наведені висновки повністю кореспондують умовам договору банківського рахунку від 09.07.2015 №18130, у силу якого Банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунку протягом операційного часу, але в межах режиму роботи установи Банку, в якому здійснюється операція (операційний день - робочий день Банку, що припадає на понеділок - п'ятницю) (пункт 1.1 договору від 09.07.2015 №18130).

Отже, із закінченням робочого дня банку банк не виконує платіжних доручень на переказ коштів на будь-які рахунки.

Як вбачається з матеріалів справи, не зважаючи на вказані законодавчі обмеження щодо виконання банківських операцій, ПАТ «Радикал Банк» 09.07.2015 після закінчення операційного та робочого дня послідовно здійснив дії щодо укладення договору банківського рахунку, відкриття рахунку та його поповнення.

Суд підкреслює, що порушення посадовими особами ПАТ «Радикал Банк» наведених вимог Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положення про організацію операційної діяльності в банках України є суттєвими, поряд з цим, судом не встановлено будь-яких виняткових обставин, наявність яких обумовило факт роботи персоналу банку 09.07.2015 у неробочий час, відкриття банком рахунків у неробочий час.

Суд вважає, що проведення банком у позаопераційний день операцій з відкриття рахунків та переказу на них коштів було обумовлено намаганням клієнтів банку здійснити коригування структури власних вкладів шляхом їх розподілу в межах суми гарантованого відшкодування на рахунках інших фізичних осіб та неможливістю проведення всього обсягу таких операцій до моменту закінчення роботи установи банку та закінчення операційного дня (введення в банк тимчасової адміністрації).

Зокрема судом встановлено, що 09.07.2015 о 23:52 год., тобто одночасно з операцією з поповнення рахунку позивача з рахунку ОСОБА_3, ПАТ «Радикал Банк» провів ще одну операцію з поповнення рахунку фізичної особи з рахунку ОСОБА_3, а саме, транзакцію із зарахування коштів на рахунок НОМЕР_3, який відкритий на ім'я ОСОБА_6 на суму 200000,00 грн. (а.с. 97).

Сума коштів, яка перебувала на рахунку ОСОБА_3 НОМЕР_2 станом на 09.07.2015 23:43 становила 584651,13 грн. (а.с. 97). Таким чином, за наслідками проведення вказаних операцій сума на рахунку ОСОБА_3 НОМЕР_2 склала 184651,13 грн., на рахунку ОСОБА_6 НОМЕР_3 - 200000,00 грн. та на рахунку ОСОБА_1 - 200000,00 грн.

Вказані операції призвели до того, що ОСОБА_3, залучивши кошти в сумі, що не перевищує граничного розміру відшкодування коштів за вкладами на рахунки інших фізичних осіб - ОСОБА_6 та ОСОБА_1, фактично розділила суму власного вкладу на частини з метою отримання відшкодування коштів за власним вкладом в сумі, що перевищує розмір граничного відшкодування, через третіх осіб.

Про штучність та фіктивність правочину і створення правових підстав для отримання позивачем сум гарантованого відшкодування за наведеними вище операціями свідчить, зокрема, і той факт, що всі ці операції проводились у той час, коли Банк був віднесений до категорії неплатоспроможних, мав значну кількість невиконаних грошових зобов'язань перед іншими клієнтами - кредиторами Банку та не міг своєчасно і в повному обсязі виконувати їх грошові вимоги.

Вищезазначені обставини позивачем не спростовані, як і не надано аргументованих пояснень з приводу доцільності відкриття рахунку у неплатоспроможному банку, який на той момент вже не виконував та не міг виконувати свої зобов'язання перед клієнтами.

Пояснення позивача з приводу того, що вона не знала про віднесення ПАТ «Радикал Банк» до неплатоспроможних в контексті обставин справи є непереконливими. Суд зазначає, що негативні тенденції в банківському секторі України тривають з початку 2014 року. Відповідно до інформації, яка розміщена в прес-релізі Фонду на офіційній сторінці Фонду в мережі Інтернет щодо основних показників діяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб станом на початок липня 2015 року, Фонд здійснював виведення з ринку понад 50 неплатоспроможних банків.

Суд вважає, що особа, відкриваючи рахунок і вступаючи у комерційні відносини з банком, несе певні ризики і повинна бути обачною у виборі обслуговуючого банку, а відтак - упевнитись у його спроможності виконувати свої зобов'язання.

Суд зазначає, що рішення Національного Банку України про визнання неплатоспроможним конкретного банку негайно доводиться до керівництва банку та публікується на офіційних сторінках НБУ та Фонду в мережі Інтернет, тому позивач, за звичайних умов, мала б знати про визнання ПАТ «Радикал Банк» з 09.07.2015 неплатоспроможним.

В контексті доводів відповідача про здійснення транзакції з переказу коштів на рахунок позивача з метою штучного створення правових підстав для отримання гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду, суд під час розгляду справи запропонував позивачу надати пояснення щодо часу звернення до установи банку для укладення договору банківського рахунку, обставин, пов'язаних з укладенням договору позики та зарахування на рахунок грошових коштів у якості свідка, проте позивач від дачі показань як свідок відмовилась.

У той же час, надані позивачем пояснення не узгоджуються з фактичними обставинами справи.

Зокрема, позивач зазначила, що до Головного офісу ПАТ «Радикал Банк» з метою відкриття рахунку з'явилась приблизно о 14:00 год. 09.07.2015. Уклавши договір з банком та отримавши реквізити рахунку НОМЕР_1 передала їх ОСОБА_7, після чого на вказаний рахунок були зараховані кошти, про що позивач в кінці робочого дня банку отримала виписку з рахунку.

Передусім, суд зазначає, що всі операції, утому числі операції з укладенням договорів та відкриття рахунків ПАТ «Радикал Банк» проводяться в автоматизованій банківській системі Б-2.

З матеріалів справи вбачається, що поточний рахунок позивача НОМЕР_1 був фактично відкритий в операційній системі банку АБС Б-2 09.07.2015 о 21:57 год. посадовою особою ПАТ «Радикал Банк» ОСОБА_5 (ОСОБА_5), номер транзакції 458141 (а.с. 104).

Власне зарахування коштів на вказаний рахунок відбулось о 23:52 год. 09.07.2015, що на думку суду пов'язане з необхідністю часу для ініціювання переказу (формування платіжного доручення, його подачу до банку) та з нетиповою кількістю аналогічних операцій з переказу коштів, що були проведені ПАТ «Радикал Банк» у неробочий час (загалом 503 операції з відкриття та поповнення рахунків).

Суд зазначає, що встановлені під час розгляду справи та у ході перевірки Уповноваженою особою Фонду обставини укладення договору та зарахування коштів на рахунок позивача повністю спростовують доводи позивача, що метою таких операцій було виконання договору позики.

Пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону №4452-VI передбачено, що нікчемними є правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них.

Відповідно до положень статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно з частиною 1, 2 статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Отже, правочин, спрямований на безпідставне та незаконне заволодіння майном держави вважаться таким, що порушує публічний порядок, а відтак нікчемний. В силу частини 1 статті 236 Цивільного кодексу України, нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

В свою чергу відповідно до частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Зважаючи на те, що договір банківського рахунку №18130 від 09.07.2015 було укладено та оформлено з порушенням положень чинних нормативно-правових актів у сфері фінансових відносин, цей правочин був спрямований на забезпечення подрібнення частками великих грошових вкладів з метою забезпечення їх подальшого повернення за рахунок Фонду, суд дійшов висновку про обґрунтованість визначення відповідачем цієї угоди як нікчемної, зокрема, відповідно до положень пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Про нікчемність правочинів (транзакцій), внаслідок чого надається перевага одному вкладнику, розмір вкладу якого перевищує встановлений граничний розмір відшкодування, внаслідок надання можливості отримати за рахунок коштів Фонду відшкодування, яке перевищує 200000,00 грн., з підстав, визначених пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону №4452-VI, частини 1 статті 236 ЦК України зазначив Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 31.03.2016 №К/800/54796/15, від 26.04.2016 №К/800/354/16.

Враховуючи наведені обставини суд дійшов висновку, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» правомірно не включено позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і про відсутність правових підстав для зобов'язання Уповноваженої особи Фонду подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладом.

При цьому судом враховано, що позивач, маючи можливість вчинити відповідні дії на захист своїх прав, не скористався відповідним правом та не оскаржив наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Радикал Банк» про нікчемність транзакції ПАТ «Радикал Банк» щодо перерахування на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 200000,00 грн., та не оскаржила дії відповідача щодо застосування наслідків недійсності правочину.

Судом встановлено, що Уповноваженою особою Фонду 04.12.2015 було прийнято наказ №227, яким з метою приведення у відповідність обліку АБС Б-2 та з метою застосування наслідків нікчемності правочинів Департаменту Бек-офісу ПАТ «Радикал Банк» було доручено підготувати відповідне розпорядження (а.с. 95).

На підставі виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 судом встановлено, що 09.12 2015 з рахунку було списано суму 200000,00 грн. та повернуто на рахунок НОМЕР_2 ОСОБА_3 з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з наказом № 227 від 04.12.2015 у зв'язку з визнанням транзакції № 8584 від 09.07.2015 нікчемною» (а.с. 94).

Таким чином, суд зазначає, що Уповноваженою особою Фонду були реалізовані наданій їй статтею 38 Закону №4452-VI повноваження щодо застосування наслідків нікчемності договорів, внаслідок чого на рахунку позивача відсутні будь-які кошти.

Водночас позивач у рамках даної справи не ставить питання щодо визнання зазначеного наказу протиправним та його скасування, визнання протиправними дій щодо застосування наслідків недійсності правочину.

Суд вважає, що за умови чинності наказів, якими виявлено ознаки нікчемності правочину позивача та застосовані наслідки недійсності правочину, вимоги про зобов'язання Уповноваженої особи особою Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, є передчасними.

Крім того, суд зазначає, що уповноваженою особою Фонду в межах чинного законодавства вживалися дії щодо перевірки правочинів, укладених банком, формування переліку вкладників, яким кошти підлягають відшкодуванню, та повідомлення правоохоронних органів за фактом виявлення протиправних дій тощо. Тобто, фактично, уповноваженою особою вчинялися дії, спрямовані на перевірку правочинів та обставин, які впливають на рішення про відшкодування коштів за рахунок Фонду. Таким чином, суд не вбачає у даному випадку ознак протиправної бездіяльності відповідача під час формування переліку вкладників ПАТ «Радикал Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, поряд з тим, що на суб'єкта владних повноважень, у випадку, якщо він є відповідачем в адміністративній справі, покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, Кодексом адміністративного судочинства України на кожну сторону, незалежно від того, чи є вона суб'єктом владних повноважень, покладено обов'язок щодо доведення обставин на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач належних і достатніх доказів, які б спростували доводи відповідача про нікчемність транзакції з поповнення рахунку ОСОБА_1, суду не надала.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Доказів понесення вказаних витрат відповідачем матеріали справи не містять.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.