Справа № 819/606/16
Суддя: Мартиць О.І.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/606/16

01 червня 2016 р.м. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Підгаєцького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про внесення змін до актового запису, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Підгаєцького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, в якому просить зобов'язати відповідача внести зміни в актовий запис про її народження № 132 від 16.11.1977 року, поновленого відділом реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, а саме змінити національність батька дитини з "українець" на "поляк".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що батько позивача ОСОБА_2 в 2011 році звернувся в Польське консульство у Львові та пройшовши тестування отримав карту поляка КАА 371672, де вказано, що цей документ підтверджує його приналежність до польського народу. Крім того, дід ОСОБА_2 - ОСОБА_3 за національністю поляк, що підтверджується свідоцтвом про народження його матері ОСОБА_4 V-УР 0833554 від 25.12.1962 року. ОСОБА_1 вважає себе полькою, дотримується римо - католицьких обрядів, вихована у традиціях польської культури та віри, продовжує дотримуватися культурних і релігійних традицій, звичаїв поляків. З метою відновлення свого етнічного походження, ОСОБА_2 звернулася до відповідача про внесення вищевказаних змін в актовий запис про її народження № 132 від 16.11.1977 року, однак їй було відмовлено, що стало підставою для звернення до суду.

Позивач в судове засідання не прибула, подавши до суду заяву від 01.06.2016 року, в якій просить розглядати справу у її відсутності в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, надіславши на адресу суду клопотання від 24.05.2016 року № 524/02.1-01-09.3 про розгляд справи у його відсутності, заперечень по суті позову не надіслано.

Частинною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Як передбачено частиною першою статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, судовий розгляд даної справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 звернулася до Підгаєцького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області із відповідною заявою про внесення змін в актовий запис про її народження № 132 від 16.11.1977 року, поновленого відділом реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, а саме просила змінити національність батька дитини з "українець" на "поляк".

За результатами розгляду заяви 19.04.2016 року відповідачем було складено висновок про відмову у задоволенні клопотання заявника у внесенні вищевказаних змін до актового запису про народження позивача № 132 від 16.11.1977 року у звязку з тим, що в актовому записі про шлюб батьків позивача № 14 від 09.06.1973 року, складеного у Нараївській сільській раді Бережанського району Тернопільської області національність батька зазначена "українець".

Не погодившись з таким висновком позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Згідно з пунктом 7 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень КАС України після набрання чинності цим Кодексом заяви і скарги у справах, щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести виправлення в актовий запис цивільного стану (глави 29-32 і 36 Цивільного процесуального кодексу України 1963 року), розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначення засад діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану регулюються положеннями Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 року № 2398-VI (далі - Закон № 2398-VІ).

Відповідно до статті 6 Закону № 2398-VІ відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Згідно зі статтею 22 Закону № 2398-VІ внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться, зокрема, за заявою особи, щодо якої складено актовий запис, спадкоємців померлого. Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану (частини друга, третя статті 22 Закону № 2398-VІ).

Внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством, відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011 року, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793 (далі -Правила).

Відповідно до пункту 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

Пунктом 2.5 Правил передбачено, що заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається особою, щодо якої складено актовий запис.

Відповідно до пункту 2.6 Правил разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

На підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2, згідно пункту 2.12 Правил.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку (пункт 1.1 Правил).

Відповідно до пункту 2.13.2 Правил, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду.

Згідно з пунктом 2.16.7 Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Згідно положень статей 1, 3 Закону України "Про національні меншини в Україні" Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Згідно з приписами частини другої статті 300 Цивільного кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Дослідивши належні та допустимі докази у справі, судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася 09 лютого 1968 року в с. Нараїв Бережанського району Тернопільської області, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії І-ИД № 467593 від 16.11.1977 року та копія паспорта серії МС 436988, виданого Підгаєцьким РВ УМВС України в Тернопільській області 06 квітня 2000 року.

В актовому записі про народження ОСОБА_1, дата народження 09 лютого 1968 року, № 132 від 16.11.1977 року, поновленого відділом реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області зазначені відомості про національність її батька ОСОБА_2 "українець", що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження позивачки, сформованого 31 травня 2016 року.

У свідоцтві про народження позивачки на підставі вищевказаного актового запису про народження у відомостях про національність батька дитини зазначено "українець".

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_3 - дід ОСОБА_2 (батька позивача) за національністю поляк, що підтверджується свідоцтвом про народження його матері ОСОБА_4 V-УР 0833554 від 25.12.1962 року, а сам ОСОБА_2 отримав карту поляка КАА 371672, де вказано, що цей документ підтверджує його приналежність до польського народу. В поданій суду заяві ОСОБА_2 не заперечує щодо зміни у графі національність батька, тобто його з "українець" на "поляк" в актовому записі про народження позивача.

Відповідно до статей 11,71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, враховуючи те, що в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що батько позивача - ОСОБА_2 за національністю є "поляк", суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2,6,7,11,72,86,122,160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Зобов'язати Підгаєцький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 № 132 від 16.11.1977 року, поновленого відділом реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, а саме змінити національність батька дитини ОСОБА_2 з "українець" на "поляк".

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.