Справа № П/811/346/16
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2016-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2016 року Справа № П/811/346/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Хилько Л.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Подкопаєвої Д.В.,

прокурора - Бентя В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом виконувача обов'язків керівника Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області до Підвисоцької сільської ради Новоархангельського району, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_1, про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовної заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення №358 від 30.06.2015 р. "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та передачу її у власність гр. ОСОБА_1."

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.04.2015р. до сільської ради із письмовою заявою звернувся гр. ОСОБА_1, який є рідним сином ОСОБА_2, про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 у власність загальною площею 0,4 га.. За наслідками розгляду заяви відповідачем прийнято спірне рішення №358 від 30.06.2015р.. Так, під час голосування ОСОБА_2, як депутат Підвисоцької сільської ради, приймала участь та проголосувала за вказане рішення та її голос був вирішальним. Згідно до постанови Новоархангельського районного суду від 29.12.2015 р. на ОСОБА_2 за вчинення вищевказаних адміністративних правопорушень накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн., який сплачено. Дана постанова набрала законної сили 12.01.2016 року. Таким чином, факт та обставини вчинення гр. ОСОБА_2 адміністративного правопорушення при прийнятті сільською радою рішення №358 від 30.06.2015 р., встановлений постановою Новоархангельського районного суду від 29.12.2015 р..

Крім того, при прийнятті рішення №358 від 30.06.2015 порушено вимоги статті 118 Земельного кодексу України щодо передачі громадянинові у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на підставі затвердженого проекту землеустрою. При цьому ОСОБА_1 подав на затвердження органу місцевого самоврядування технічну документацію із землеустрою щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки, що є порушенням вимог ч.9 ст.118 Земельного кодексу України.

Таким чином, оскільки земля є національним багатством українського народу, порядок передачі її у власність та користування регулюється законом, а недотримання порядку передачі земельних ділянок у власність порушує інтереси держави у сфері земельних правовідносин та є підставою для вжиття прокурором заходів представницького характеру, прокурором заявлено даний позов.

Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, зазначених в позові та додаткових поясненнях.

Відповідач позовні вимоги не визнав, подав до суду заперечення згідно із змісту якого зазначив, що доводи прокурора щодо порушення Земельного кодексу України в частині виконання вимог статті 118 та 122 не відповідають дійсності через те, що відповідно до Книги реєстрації земельних ділянок наданих для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і гаражного будівництва по Підвисоцькій сільській раді №1 ОСОБА_1 орендував земельну ділянку, розміром 0,25 га в с. Володимирівка, починаючи ще з 18.04.2008 р.. Аналогічна ситуація складається і з іншою земельною ділянкою ОСОБА_1, відповідно до Книги реєстрації земельних ділянок, наданих для ведення особистого селянського господарства по Підвисоцькій сільській раді №2 ОСОБА_1 орендував земельну ділянку, розміром 0,15 га в с. Володимирівка, починаючи ще з 18.04.2008 року. А тому, твердження прокурора відносно порушення Підвисоцькою сільською радою ст.118 ЗК України щодо встановлення меж земельної ділянки і передачі її у власність не відповідає обставинам справи.

Крім того, під час голосування по рішенню № 358 від 30.06.2015 р. участь у голосуванні брали 9 депутатів та головуючий на сесії ради, сільський голова ОСОБА_3 а тому ОСОБА_2 не мала вирішального голосу при прийнятті вказаного рішення.

Також відповідач посилається на те, що відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 реалізовано своє право та отримано у приватну власність земельні ділянки розміром 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_2, та 0,15 га, кадастровий номер НОМЕР_3, а тому враховуючи позицію Верховного Суду України, висвітлену в постанові від 16.12.2015 р. у справі №6-2510цс15, дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства (а.с.134-136).

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, просив справу слухати без його участі (а.с.155-156).

Представник третьої особи, заперечуючи проти позову, посилався на те, що враховуючи факт виникнення у ОСОБА_1 речового права на земельні ділянки у відповідності до спірного рішення № 358 від 30.06.2015 року, адміністративний позов про визнання протиправним та скасування такого рішення не може бути розглянутий у порядку адміністративного судочинства, що узгоджується із позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові №6-2510цс15 від 16.12.15р. (а.с.61-67).

У судове засідання представник третьої особи не з'явився, однак просив справу розглядати без його участі та без участі ОСОБА_1 (а.с.153-154).

Згідно ч.3 ст.160 КАС України складення постанови у повному обсязі відкладено до 01.06.2016р. із проголошенням вступної та резолютивної частини постанови в тому ж самому судовому засіданні, в якому закінчився розгляд справи.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення прокурора та всебічно й повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в тому числі, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказане також передбачено і ч.3 ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", відповідно до якої органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу першої сесії шостого скликання Підвисоцької сільської раді 12.11.2010 р. ОСОБА_2 затверджена депутатом Підвисоцької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області та є суб'єктом, на якого поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" 14 жовтня 2014 року №1700-VII (а.с.15-17).

20.04.2015 р. до Підвисоцької сільської ради із письмовою заявою звернувся ОСОБА_1, який є рідним сином ОСОБА_2, що не заперечується сторонами.

За наслідками розгляду поданої заяви Підвисоцькою сільською радою прийнято рішення №358 від 30.06.2015 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та передачу її у власність гр. ОСОБА_1." (а.с.10-11).

Згідно вказаного рішення сільська рада вирішила:

1. Затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,4000 га гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1;

2. Передати у власність земельну ділянку гр.ОСОБА_1 загальною площею 0,4000га, в тому числі: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - 0,2500 га, та для ведення особистого селянського господарства - 0,1500 га із земель житлової та громадської забудови за адресою: АДРЕСА_1;

3. Встановити, що вказаним земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - 0,2500 га НОМЕР_2, і для ведення особистого селянського господарства - 0,1500 га НОМЕР_3.

Під час голосування ОСОБА_2, як депутат Підвисоцької сільської ради, приймала участь та проголосувала за вищевказане рішення. Так, згідно витягу з протоколу 36 сесії шостого скликання від 30.06.2015 (а.с.12-14, 18) вбачається, що за рішення №358 від 30.06.2015 проголосовано одноголосно 9 депутатами, які були присутні на вказаній сесії із загальної чисельності депутатів у кількості 16 осіб.

Відповідно до ст. 12-1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 7 червня 2001 р. №2493-III посадові особи місцевого самоврядування зобов'язані дотримуватися правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України "Про запобігання корупції".

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначено у Законі України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014 р. № 1700-VII (далі - Закон № 1700-VII).

Так, стаття 1 Закону № 1700-VII дає поняття, в т.ч., близькі особи, реальний конфлікт інтересів та члени сім'ї, зокрема:

близькі особи - особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом і мають взаємні права та обов'язки із суб'єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов'язки яких із суб'єктом не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, а також - незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням згаданого суб'єкта;

реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

члени сім'ї - особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки (крім осіб, взаємні права та обов'язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі;

Згідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону № 1700-VII суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є: особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в т.ч., народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови;

У відповідності до ч.ч.1, 2, 5 ст.28 Закону № 1700-VII особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не можуть прямо чи опосередковано спонукати у будь-який спосіб підлеглих до прийняття рішень, вчинення дій або бездіяльності всупереч закону на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб.

У разі існування в особи сумнівів щодо наявності в неї конфлікту інтересів вона зобов'язана звернутися за роз'ясненнями до територіального органу Національного агентства. У разі якщо особа не отримала підтвердження про відсутність конфлікту інтересів, вона діє відповідно до вимог, передбачених у цьому розділі Закону.

Ч.2 ст.35 Закону № 1700-VII вказує, що у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу. У разі якщо неучасть особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу, у прийнятті рішень цим органом призведе до втрати правомочності цього органу, участь такої особи у прийнятті рішень має здійснюватися під зовнішнім контролем. Рішення про здійснення зовнішнього контролю приймається відповідним колегіальним органом.

Відповідач погоджується з тим, що під час голосування за спірне рішення, окрім інших, брала участь і ОСОБА_2. Водночас, заперечуючи проти позову відповідач наголошує на тому, що під час голосування участь брав також головуючий на сесії ради - сільський голова ОСОБА_3, тому ОСОБА_2 не мала вирішального голосу при прийнятті вказаного рішення.

Суд не бере до уваги зазначені доводи, оскільки сам факт голосування ОСОБА_2, яка при цьому достовірно знала, що на сесії сільської ради буде розглядатись питання, яке стосується її сина у зв'язку з чим виникає реальний конфлікт інтересів, як суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, вказує на необ'єктивність прийняття рішення від 30.06.2015 р. №358, упередженість у його прийнятті.

Також судом враховано, що постановою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 29.12.2015 р. №394/1319/15-п ОСОБА_2 було визнано винною у скоєнні корупційних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.172-7 КУпАП та призначено їй адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400,00 грн. на користь держави. Постанова набрала законної сили 12.01.2016 року (а.с.22-23). Штраф в сумі 3400,00 грн. було сплачено (а.с.25), відтак, ОСОБА_2 визнала факт вчинення корупційних правопорушень, які мали місце при голосуванні за рішення №358.

Згідно із ч.1 ст.67 Закону № 1700-VII визначено, що нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) з порушенням вимог цього Закону, підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, об'єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, зокрема Національного агентства, органу місцевого самоврядування.

Конституційний Суд України у п.5 рішення №7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року зазначив, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року N 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Водночас, ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного.

Відтак, з огляду на викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, вимог антикорупційного законодавства при винесенні 30.06.2015 року рішення №358, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, суд не бере до уваги доводи сторін щодо порушення (не порушення) вимог ст.ст.118, 122 Земельного кодексу України, в частині передачі ОСОБА_1 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на підставі затвердженого ним проекту землеустрою, оскільки враховуючи факт реалізації ОСОБА_4 цього права та фактичне отримання у приватну власність земельних ділянок, зазначене питання не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Підвисоцької сільської ради Новоархангельського району №358 від 30 червня 2015 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та передачу її у власність гр. ОСОБА_1.".

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її оголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 01.06.2016 року.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Л.І. Хилько