Справа № 826/27247/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20 травня 2016 року 13 год. 05 хв. № 826/27247/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними дій та висновків.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1.) до Київської міської ради (далі - КМР) про визнання протиправними та скасування акту обстеження земельної ділянки №558/07 від 08 серпня 2013 року та акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства №131/05 від 29 серпня 2013 року (далі - оскаржувані акти).

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані акти складено з порушеннями вимог чинного законодавства, а встановлені в них порушення не відповідають фактичним обставинам, чим порушено законні права та інтереси позивача.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі №826/27247/15 (далі - справа), яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

У відповідному судовому засіданні суд протокольною ухвалою допустив департамент земельних ресурсів виконавчого органу КМР (Київської міської державної адміністрації) до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Поряд з цим, через канцелярію до суду представником позивача подано уточнену позовну заяву ФОП ОСОБА_1 до департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій посадових осіб відповідача щодо призначення та порядку проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства ФОП ОСОБА_1, за наслідками якої складено оскаржувані акти;

- визнання висновків оскаржуваних актів протиправними та такими, що не відповідають фактичним обставинам.

Вказану уточнену позовну заяву у справі судом, відповідно до ст. 137 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято та долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

У подальшому, судом встановлено, що вірним найменуванням відповідача є департамент земельних ресурсів виконавчого органу КМР (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач, департамент земресурсів).

Під час переходу до розгляду справи по суті представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому та наданих на його обґрунтування доказах, а представник відповідача не визнала позов та просила відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову, наданих суду разом із доказами на їх обґрунтування.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з ч. 4 ст. 122 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

У подальшому, відповідною ухвалою суду визнано поважними причини пропущення позивачем строку звернення до суду із позовом до відповідача про визнання протиправними дій та висновків.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

На підставі доручення заступника голови Київської міської державної адміністрації Крамаренка Р.М. від 18 липня 2013 року №23682 (лист Головного управління Служби безпеки у місті Києві та Київській області від 15 липня 2013 року №51/2/143687), направлення №1023 від 06 серпня 2013 року начальником відділу моніторингу департаменту земресурсів Іваненком Ігорем Михайловичем проведено обстеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (НОМЕР_2), за наслідками якого складено оскаржуваний акт №558/07 від 08 серпня 2013 року.

Крім того, начальником відділу моніторингу департаменту земресурсів Іваненком Ігорем Михайловичем на підставі запиту прокуратури Оболонського району міста Києва від 12 серпня 2013 року №33-7154вих-13, направлення №1937 від 30 серпня 2013 року проведено перевірку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (НОМЕР_2), за наслідками якої складено оскаржуваний акт №131/05 від 29 серпня 2013 року.

Відповідно до оскаржуваних актів, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 (НОМЕР_2) використовується для зберігання автомобільного транспорту, деякі паркомісця відокремлені на місцевості металевими штирями. На ділянці встановлено паркан з металевої сітки, тимчасову споруду-приміщення для охорони. Станом на 08 серпня 2013 року (29 серпня 2013 року) вказана земельна ділянка за цільовим призначенням, визначеним договором оренди від 17 лютого 2006 року №78-6-00340, позивачем не використовується, ознак виконання будівельних робіт на земельній ділянці не виявлено. Межі земельної ділянки на час обстеження відсутні.

Під час обстеження (перевірки) виявлено такі порушення: самовільне зайняття земельної ділянки орієнтовною площею 0,05 га, невиконання вимог щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням, невиконання вимог п. 8.4 договору оренди від 17 лютого 2006 року №78-6-00340, знищення межових знаків.

У контексті викладеного суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ст.ст. 187, 189 Земельного кодексу України, контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

Рішенням КМР "Про Порядок здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель у м. Києві" від 25 вересня 2003 року №16/890 затверджено Порядок здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель у м. Києві (далі - Порядок №16/890).

Так, згідно із п.п. 1.5 - 2.1, 2.4 - 2.6 Порядку №16/890, самоврядний контроль за використанням і охороною земель полягає у забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства та включає правові, економічні і соціальні заходи, спрямовані на додержання вимог земельного законодавства. Самоврядний контроль повинен здійснюватись систематично, регулярно і своєчасно, що значно підвищує ефективність та результативність контрольної діяльності.

Самоврядний контроль за використанням і охороною земель передбачає постійне спостереження за станом земель, отримання від землекористувачів і землевласників відповідної проміжної та підсумкової інформації про використання земель, аналіз цієї інформації та результатів моніторингу.

Усі землі в межах міста Києва є об'єктами самоврядного контролю та охорони.

Забезпечення здійснення самоврядного контролю за додержанням вимог законодавства щодо раціонального використання та охорони земель покладено на Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Головне управління).

Самоврядний контроль передбачає: контроль за станом використання земель, за станом виконання заходів щодо охорони земель; контроль за наявністю у землевласників і землекористувачів документів, що підтверджують їхні права на землю, проектної документації тощо; запобігання порушенням законодавства України у сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення; - контроль за усуненням юридичними і фізичними особами порушень земельного законодавства; забезпечення виконання судових рішень про звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок; інформування органів виконавчої влади, органів державного управління, правоохоронних органів про виявлені порушення земельного законодавства.

Самоврядний контроль за виконанням вимог земельного законодавства здійснюється шляхом: проведення перевірок; розгляду звернень фізичних і юридичних осіб; розгляду документації із землеустрою, пов'язаної з використанням та охороною земель тощо.

Самоврядний контроль за виконанням вимог земельного законодавства шляхом перевірок здійснюється планово та позапланово.

Планові перевірки проводяться на підставі планів роботи Головного управління.

Головне управління не пізніше десяти днів до початку проведення перевірки надсилає письмово органу державної влади, органу місцевого самоврядування, юридичній чи фізичній особі, яких планується перевірити, повідомлення про проведення перевірки.

У повідомленні зазначаються дата початку проведення перевірки, перелік документів, які необхідно надати посадовій особі Головного управління до початку проведення перевірки, та визначається порядок їх надання.

Позапланова перевірка - це перевірка, не передбачена планами роботи Головного управління.

У разі неможливості своєчасного повідомлення юридичних чи фізичних осіб про проведення позапланової перевірки (обмежений термін на її проведення тощо) вона проводиться без попереднього повідомлення за наявності таких обставин: отримання доручення від Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, органів прокуратури та інших правоохоронних органів, Київської міської ради, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); отримання заяв, скарг чи звернень громадян, поданих в установленому законодавством порядку, у яких наведена інформація про порушення земельного законодавства чи можливість виникнення ситуацій, що можуть негативно вплинути на стан земельних ресурсів; проведення перевірки виконання заходів з ліквідації наслідків аварій, інших надзвичайних ситуацій, що призвели до забруднення чи знищення родючого шару ґрунту; виявлення недостовірності даних, поданих юридичними чи фізичними особами на запит Головного управління; за наявності інформації щодо самовільного зайняття земельної ділянки та використання її без правовстановлюючих документів; при поданні юридичними чи фізичними особами письмової заяви до Головного управління про бажання проведення позапланової перевірки; у разі публікацій у засобах масової інформації матеріалів, що свідчать про порушення земельного законодавства; необхідності здійснення контролю за станом виконання раніше виданих вказівок та за усуненням раніше виявлених порушень земельного законодавства юридичними чи фізичними особами; за ініціативи Головного управління, якщо ним виявлені факти, що свідчать про порушення земельного законодавства.

Як уже зазначено вище судом, обстеження, за результатами якого складено оскаржуваний акт №558/07 від 08 серпня 2013 року, проведено на підставі доручення заступника голови Київської міської державної адміністрації Крамаренка Р.М. від 18 липня 2013 року №23682 (лист Головного управління Служби безпеки у місті Києві та Київській області від 15 липня 2013 року №51/2/143687), направлення №1023 від 06 серпня 2013 року, а перевірка, за результатами якої складено оскаржуваний акт №131/05 від 29 серпня 2013 року, - на підставі запиту прокуратури Оболонського району міста Києва від 12 серпня 2013 року №33-7154вих-13, направлення №1937 від 30 серпня 2013 року.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі у відповідача витребувано та зобов'язано його надати через уповноваженого представника до суду засвідчені копії оскаржуваних актів, а також документів, які були або мали бути взяті відповідачем до уваги при їх складанні.

Відповідачем на виконання вимог вказаної вище ухвали надано суду копії запиту прокуратури Оболонського району міста Києва від 12 серпня 2013 року №33-7154вих-13 та направлення №1937 від 29 серпня 2013 року. Разом з тим, відповідачем в порушення вимог вказаної вище ухвали та ч. 2 ст. 71 КАС України, не надано суду копій документів, на підставі яких проведено обстеження, за результатами якого складено оскаржуваний акт №558/07 від 08 серпня 2013 року.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем не надано суду правового обґрунтування проведення саме обстеження земельної ділянки, а не перевірки.

Відповідно до п. 6.2 Порядку №16/890, в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства зазначаються: номер акта перевірки; прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи або найменування юридичної особи, щодо яких проводиться перевірка, та їх адреси або місцезнаходження; прізвище, ім'я, по батькові та посада працівника Головного управління, який здійснює перевірку; дата та підстави проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства; дані про земельну ділянку (місце розташування, розмір, цільове призначення, наявність документів, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою, та інші дані); виявлені порушення земельного законодавства; пояснення фізичної, юридичної особи з приводу виявлених порушень земельного законодавства.

Якщо для виявлення порушень земельного законодавства проводились роботи із землеустрою та/або топографо-геодезичні роботи, до акта перевірки додається відповідна документація, розроблена суб'єктами господарювання, що мають ліцензії на виконання таких видів робіт, відбір яких здійснено в порядку, встановленому законодавством.

Представник позивача стверджував, а відповідачем не заперечувалось, що за умови втрачених межових знаків, неможливо встановити будь-які порушення, пов'язані з самовільним зайняттям земельної ділянки, виходом за межі орендованої земельної ділянки тощо, без проведення відповідних топографічних та/або землевпорядних робіт. При цьому, відповідач не залучив до проведення перевірки суб'єктів господарювання, що мають ліцензії на виконання таких видів робіт, а в додатках до акту перевірки відсутня будь-яка документація, що може достовірно та у встановленому законом порядку, підтвердити самовільне зайняття земельної ділянки орієнтовною площею 0,05 га.

Згідно із ч. 1 ст. 96 та ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов'язані: а) забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем.

Громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення: а) укладення угод з порушенням земельного законодавства; б) самовільне зайняття земельних ділянок; в) псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами; г) розміщення, проектування, будівництво, введення в дію об'єктів, що негативно впливають на стан земель; ґ) невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням; д) порушення строків повернення тимчасово займаних земель або невиконання обов'язків щодо приведення їх у стан, придатний для використання за призначенням; е) знищення межових знаків; є) приховування від обліку і реєстрації та перекручення даних про стан земель, розміри та кількість земельних ділянок; ж) непроведення рекультивації порушених земель; з) знищення або пошкодження протиерозійних і гідротехнічних споруд, захисних насаджень; и) невиконання умов знімання, збереження і нанесення родючого шару ґрунту; і) відхилення від затверджених в установленому порядку проектів землеустрою; використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без затверджених у випадках, визначених законом, проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь; ї) ухилення від державної реєстрації земельних ділянок та подання недостовірної інформації щодо них; й) порушення строків розгляду заяв щодо відведення земельних ділянок; к) порушення строку видачі державного акта на право власності на земельну ділянку.

У ході судового розгляду справи судом з'ясовано, що 14 липня 2005 року КМР прийнято рішення "Про передачу земельної ділянки суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1 для будівництва, експлуатації та обслуговування магазину автозапчастин на АДРЕСА_1" №761/3336, відповідно до п.п. 1, 2 та 4 якого затверджено проект відведення земельної ділянки суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1 для будівництва, експлуатації та обслуговування магазину автозапчастин на АДРЕСА_1.

Передано суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1, за умови виконання пункту 3 цього рішення, у короткострокову оренду на 1 рік земельну ділянку площею 0,08 га для будівництва, експлуатації та обслуговування магазину автозапчастин на АДРЕСА_1 за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови.

Попереджено землекористувача, що використання землі не за цільовим призначенням тягне за собою припинення права користування нею відповідно до вимог ст. ст. 141, 143 Земельного кодексу України.

Поряд з цим, представник позивача стверджував, а відповідач не заперечував, що земельна ділянка, яка орендується ФОП ОСОБА_1, безпосередньо на АДРЕСА_1 не знаходиться, вона є другою по рахунку від вказаного перетину вулиць. При цьому, саме на вказаному перетині знаходиться парковка, опис якої наведено в оскаржуваних актах, проте позивач не має до цієї земельної ділянки з парковкою жодного відношення. Так, кадастровий номер цієї сусідньої ділянки АДРЕСА_2, а кадастровий номер земельної ділянки, що орендується позивачем - НОМЕР_2, на підтвердження чого надано скрін-шоти з сайту публічної кадастрової карти (http://map.land.gov.ua/kadastrova-karta) із зображенням розташування земельних ділянок та роздруківки фотоматеріалів сусідньої земельної ділянки, яка є огородженою сіткою, де розміщена парковка.

Суд також звертає увагу, що згідно тверджень представника позивача, станом на час складання оскаржуваних актів, ФОП ОСОБА_1 провадилися переговори та попередні узгодження умов виконання робіт, необхідних для отримання дозвільної документації, передбаченої нормами діючого в Україні законодавства, наслідком чого стало укладення з ТОВ "Спецбудінвест" договору про надання послуг з прибирання території №02-П від 01 вересня 2013 року, а також договору про надання послуг з розробки архітектурного проекту №03-П від 10 листопада 2013 року, за умовами якого ТОВ "Спецбудінвест" зобов'язалось здійснити комплекс робіт з розробки дизайн-проекту нежитлового приміщення - магазину з продажу автозапчастин.

Крім того, суд звертає увагу, що представником відповідача не надано суду належних доказів в обґрунтування правомірності висновків оскаржуваних актів.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Поряд з цим, згідно із ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 162 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У ході судового розгляду справи судом встановлено, що висновки оскаржуваних актів мають безпосередній вплив на права та інтереси ФОП ОСОБА_1, зокрема, є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки, а тому суд приходить до висновку, що з метою повного захисту прав та інтересів позивача необхідним є визнання висновків оскаржуваних актів протиправними та такими, що не відповідають фактичним обставинам.

Отже, враховуючи вищезазначене у сукупності, суд приходить до висновку про протиправність дій посадових осіб відповідача щодо призначення та порядку проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства ФОП ОСОБА_1, за наслідками якої складено оскаржувані акти, а також про протиправність висновків оскаржуваних актів та невідповідність їх фактичним обставинам.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними дій та висновків є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії посадових осіб департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо призначення та порядку проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, за наслідками якої складено акт обстеження земельної ділянки №558/07 від 08 серпня 2013 року та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №131/05 від 29 серпня 2013 року.

3. Визнати висновки департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), викладені в акті обстеження земельної ділянки №558/07 від 08 серпня 2013 року та акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства №131/05 від 29 серпня 2013 року, протиправними та такими, що не відповідають фактичним обставинам.

4. Присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1) здійснений ним судовий збір у розмірі 2756,00 грн. (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ().

Копії постанови направити сторонам (вручити їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин