Справа № 464/9343/15-а
Суддя: Масендич В. В.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

19.05.2016 м.Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

Головуючого-судді Масендич В.В.

при секретарі Левицькому М.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова, про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, яким просить визнати протиправними дії управління ПФУ у Франківському районі м. Львова щодо припинення виплати ОСОБА_3 пенсії з 01.06.2015 року; зобовязати управління ПФУ у Франківському районі м. Львова відновити з 01.06.2015 року виплату призначеної ОСОБА_3 пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позову вказує, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні ПФУ у Франківському районі м. Львова та одержує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 2.11.2012 року. З 01.04.2015 року відповідачем безпідставно припинено виплату ОСОБА_3 призначеної пенсії, з посиланням на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VII. По теперішній час ОСОБА_3 працює на посаді головного державного інспектора відділу організації роботи ЦОП, розгляду звернень та забезпечення доступу до публічної інформації управління реєстрації платників та електронних сервісів Головного управління ДФС у Львівській області. Вважає, що дії відповідача є протиправними, підстав для припинення виплати вказаної пенсії немає. Вказує, що з 01.06.2015 року відпали обставини які б в силу ч.1 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» перешкоджали б ОСОБА_3 отримувати пенсію по інвалідності.

Начальником управління ПФУ у Франківському районі м. Львова подано письмове заперечення на даний позов, яким просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 за безпідставністю та невідповідністю його обґрунтування нормам закону. Законом № 213-VIII було внесено зміни у Закон України «Про державну службу». Ст. 37 цього Закону регламентує, що у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України «про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», пенсії призначені відповідно до цієї статті не виплачуються. Вказує, що норми про тимчасове припинення виплат пенсії особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» продовжено до 31.12.2015 року. Оскільки позивач є державним службовцем, то в період з 01.04.2015 по 31.12.2016 року пенсія, призначена згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про державну службу» виплаті не підлягає.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задоволити такий.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову, просив відмовити в такому.

Дослідивши подані сторонами докази та документи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на отримання пенсії є конституційним правом громадянина України.

Згідно зі ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального положення, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України дана категорія адміністративних справ розглядається в порядку скороченого провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 являється інвалідом ІІІ групи, перебуває на обліку в управління ПФУ у Франківському районі м. Львова, де їй призначено пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 20.11.2012 року.

Станом на тепер ОСОБА_3 працює на посаді головного державного інспектора відділу організації роботи ЦОП, розгляду звернень та забезпечення доступу до публічної інформації управління реєстрації платників та електронних сервісів Головного управління ДФС у Львівській області.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, з 01.04.2015 року відповідачем припинено виплату ОСОБА_3 пенсії по інвалідності, з посиланням на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Порядок нарахування та виплати пенсії регламентовано Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Як встановлено ч. 7 ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зі змінами, внесеними Законом від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються. Як встановлено судом, станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачці було припинено. Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі Закон №213) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України Законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», «Податкового та Митного кодексів України», «Положення про помічника-консультанта народного депутата України». Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються. До 01.06.2015 року відповідний Закон, вказаний у п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 щодо призначення всіх видів пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах прийнятий не був. Тому, з 01.06.2015 року втратили чинність норми законів, якими було передбачено право певного кола осіб, зокрема державних службовців, на призначення так званих спеціальних пенсій.

Обставин, які б згідно Закону позбавляли ОСОБА_3 права на отримання пенсії по інвалідності судом не встановлено.

Ст. 36 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено матеріальне, соціально-побутове і медичне забезпечення інвалідів, яке здійснюється у вигляді грошових виплат (пенсій, допомоги, одноразових виплат), забезпечення медикаментами, технічними й іншими засобами, включаючи друковані видання із спеціальним шрифтом, звукопідсилюючу апаратуру та аналізатори, а також шляхом надання послуг по медичній, соціальній, трудовій і професійній реабілітації, побутовому та торговельному обслуговуванню.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування повинні сприяти забезпеченню прав інвалідів щодо включення до суспільного нарівні з іншими громадянами.

Особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування».

Відмова відповідача щодо відновлення ОСОБА_3 виплати призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсії по інвалідності є неправомірною.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2, 10, 11, 12, 71, 104, 158, 159, 160-167, 183-2, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова щодо припинення виплати ОСОБА_3 пенсії з 01.06.2015 року.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова відновити з 01.06.2015 року виплату призначеної ОСОБА_3 пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м.Львова (м.Львів, вул. П.Мирного, 24А) на користь ОСОБА_3 (м.Львів, вул. Ген.Чупринки, 36/9) 487,20 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд міста Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя Масендич В.В.