Справа № 0870/8017/12
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року 11:50Справа № 0870/8017/12 СН/808/13/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н.В.,

при секретарі Горбової І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засданні адміністративну справу

за позовом: Державного підприємства Мелітопольський завод Гідромаш

до: Мелітопольської обєднаної державної податкової інспекції Запорізької області Державної податкової служби

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Мелітопольський завод Гідромаш (надалі - позивач, ДП МЗ Гідромаш) звернулося до суду з позовом до Мелітопольської обєднаної державної податкової інспекції Запорізької області Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.07.2012 року №, № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2012 року позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 23.07.2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість, в тому числі: за основним платежем 20 566,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями) 10 283 грн. 00 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 23.07.2012 року, яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 550 902 грн.; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_4 від 23.07.2012 року в частині зменшення суми бюджетного відшкодування, заявленого на розрахунковий рахунок з податку на додану вартість, за квітень 2012 року в сумі 131251 грн. та визначення штрафних (фінансових) санкцій в сумі 65 625 грн. 50 коп. В задоволенні решти позовних вимог позивачу відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року апеляційну скаргу Мелітопольської об'єднаної Державної податкової інспекції Запорізької області Державної податкової служби залишено без задоволення, апеляційну скаргу Державного підприємства Мелітопольський завод "Гідромаш" задоволено. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2012 року в частині відмови Державному підприємству Мелітопольський завод "Гідромаш" у задоволені позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 23.07.2012 року, та № НОМЕР_4 від 23.07.2012 року в частині зменшення суми бюджетного відшкодування, заявленого на розрахунковий рахунок з податку на додану вартість за квітень 2012 року на 5 302 428 грн., та прийнято в цій частині нову постанову. Скасовано прийняті Мелітопольською об'єднаною Державною податковою інспекцією Запорізької області Державної податкової служби податкові повідомлення-рішення № від 23.07.2012 року, та № НОМЕР_4 від 23.07.2012 року щодо зменшення суми бюджетного відшкодування, заявленого на розрахунковий рахунок з податку на додану вартість за квітень 2012 року на 5 302 428 грн. В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2012 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 лютого 2016 року №К/800/8188/14 касаційна скарга Мелітопольської обєднаної державної податкової інспекції Запорізької області Державної податкової служби задоволена частково.

Постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2012 року та постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2013 року по справі №0870/8017/12 скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Позивач в обґрунтування позову посилається зокрема на те, що правочини, укладені позивачем із контрагентами, не мають ознак фіктивності, оскільки сторонами вони виконані в повному обсязі, що підтверджується належним чином оформленими документами. Чинне законодавство України передбачає презумпцію правомірності правочину. Так, відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Перевіряючі в ході перевірки не цікавилися наявністю товарно-транспортних накладних, при цьому в акті перевірки зазначили про їх відсутність. До заперечень на акт перевірки позивачем подавалися усі товарно-транспортні накладні, однак при розгляді заперечень такі документи не були враховані. Усі контрагенти ДП Мелітопольський завод Гідромаш зареєстровані як платники податків. Відповідачем в акті перевірки не заперечуються обставини щодо наявності у позивача придбаних товарно-матеріальних цінностей та використання їх у господарській діяльності позивача. Вказує, що позивачем правомірно заявлено в декларації за квітень 2012 року суму до бюджетного відшкодування, оскільки відповідно до п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України, заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, наполягають на задоволенні позову та скасуванні оскаржуваних рішень.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав зазначених у письмових запереченнях. Зокрема зазначив, що під час проведення перевірки позивачем не було надано первинних документів, що підтверджують факт транспортування товару (товарно-транспортні накладні, дорожні листи, інші документи, передбачені законодавством України). За результатами перевірки та згідно отриманої інформації від ВПМ Мелітопольської ОДПІ, наданої службовим листом від 06.07.2012 р. № 80/26-34 не можливо підтвердити факт перевезення ТМЦ позивачем та його отримання у постачальників у березні, квітні 2012 року. А відтак, позивачем завищено податковий кредит за березень 2012 року на суму 151 814 грн. та за квітень 2012 року на суму 399 088 грн. Перевіркою також встановлено, що на порушення п. 200.1 ст. 200, абз. а) п. 200.4, абз. а) п. 200.14, п. 102.5 ст. 102 розділу ІІ Податкового кодексу України позивачем завищено суму бюджетного відшкодування за квітень 2012 р. на суму 5 339 486 грн. При цьому вказує, що відповідно до абз. а) п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів, робіт та послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України. За результатами перевірки встановлено, що частина залишку відємного значення, фактично сплачена отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг) складає 5 470 737 грн. (з серпня 2008 року по березень 2012 року). Але враховуючи, що підприємством не було заявлено суми до відшкодування ПДВ у періодах, що безпосередньо передували звітним, платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з п. 200.6 у зменшення податкових зобовязань з цього податку наступних податкових періодів у розмірі 5 302 428 грн. Крім того, позивач не мав права декларувати до відшкодування за квітень 2012 року суму 37 058 грн. відємного значення серпня 2008 року, оскільки з дня виникнення права на декларування бюджетного відшкодування минуло понад 1095 днів, платника податку втрачає право на таке декларування. Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що в період з 04.07.2012 по 09.07.2012 року працівниками відповідача проведено документальну позапланову виїзну перевірку Державного підприємства Мелітопольський завод Гідромаш код за з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за квітень 2012 року, яка виникла за рахунок відємного значення з ПДВ за серпень 2008р., липень-жовтень 2009 р., січень-травень, серпень-грудень 2010 р., січень-грудень 2011р., лютий, березень 2012р., результати якої оформлено актом перевірки від 09.07.2012 р. № 436/154/00240106.

Перевіркою встановлено порушення:

1) п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 201.4, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем завищено податковий кредит:

- за березень 2012 року на суму 151814 грн., що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобовязання і сумою податкового кредиту за березень 2012 р. на 20563 грн.; завищення бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2012р. на суму 131251 грн.;

- за квітень 2012 року на суму 399088 грн., що призвело до: заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту за березень 2012р. на 3 гривні; завищення від'ємного значення за квітень 2012р. на суму 399085 грн.

2) п. 200.1 ст. 200, абз. а) п. 200.4 , абз. а) п.200.14 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. N 2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого позивачем завищено суму бюджетного відшкодування за квітень 2012р. на суму 5 302 428 грн. та занижено суму бюджетного відшкодування на суму 5 302 428 грн., у т.ч. по періодах: серпні 2009р. на суму 77 260 грн., вересні 2009р. на суму 49 187 грн., жовтні 2009р. на суму 20 819 грн., листопаді 2009р. на суму 15 268 грн., лютому 2010р. на суму 20 481 грн., березні 2010р. на суму 231 821 грн., квітні 2010р. на суму 83 455 грн., травні 2010р. на суму 123 577 грн., червні 2010р. на суму 108 089 грн., вересні 2010р. на суму 118 839 грн., жовтні 2010р. на суму 215 016 грн., листопаді 2010р. на суму 228 448 грн., грудні 2010р. на суму 439 113 грн., січні 2011р. на суму 121 934 грн., лютому 2011р. на суму 19 539 грн., березні 2011р. на суму 257 380 грн., квітні 2011р. на суму 142 990 грн., травні 2011р. на суму 44 899 грн., червні 2011р. на суму 276 382 грн., липні 2011р. на суму 223 840 грн., серпні 2011р. на суму 200 139 грн., вересні 2011р. на суму 273 410 грн., жовтні 2011р. на суму 475 242 грн., листопаді 2011р. на суму 465 007 грн., грудні 2011р. на суму 355 353 грн., січні 2012р. на суму 323 481 грн., березні 2012р. на суму 391 459 грн.

3) на порушення п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України, Державне підприємство Мелітопольський завод Гідромаш не мало права декларувати до відшкодування за квітень 2012р. суму 37 058 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення:

- № від 23.07.2012 року, згідно якого позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування, заявленого на розрахунковий рахунок з податку на додану вартість у розмірі 5470737 грн., та застосовано штрафні санкції в розмірі 2735368,50 грн.;

- № НОМЕР_1 від 23.07.2012 року, яким позивачу збільшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну суму 5302428 грн.;

- № НОМЕР_2 від 23.07.2012 року, яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 550902 грн.;

- № НОМЕР_3 від 23.07.2012 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість, в тому числі: за основним платежем 20566,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями) 10283,00 грн.

Висновки щодо завищення позивачем податкового кредиту за березень 2012 року на суму 151 грн. 814 коп. та за квітень 2012 року на 399 грн. 088 коп. зроблені на підставі аналізу господарських операцій позивача з ПАТ "Експериментально - механічний завод", ТОВ "Максима", ТОВ "Машгідропривод", ТОВ "Сорбіт - Метал", ТОВ Югавтокомплект, ПП "Станкомплект", ТОВ "Гідроапаратура", ПП "Вояж-98", ТОВ "Донецькхім - хімічний завод", ТОВ ПТФ "Авіас", ТОВ "ТД Агрінол", ТОВ "Електротехнічна компанія Електролюкс - Інвест", ПВКП фірма "Агротехцентр".

В акті перевірки відповідач зазначає, що згідно отриманої інформації від ВПМ Мелітопольської ОДПІ, наданої службовим листом від 06.07.2012р. № 80/26-34 встановлено, що ДП МЗ Гідромаш для формування власного кредиту та затратної частини у березні 2011 р. використовує фірми, які мають ознаки фіктивності, по яких відсутній факт транспортування ТМЦ на територію ДП МЗ Гідромаш та його фактичного отримання у березні та квітні 2012р.

Відповідно до вищенаведеної інформації основними постачальниками у першій ланці ланцюга придбання, по яких не підтверджено факт транспортування ТМЦ на ДП МЗ Гідромаш та його фактичного отримання є:

березень 2012:

- ПАТ Експерементальний механічний завод придбано комплектуючі до авто підіймачів (опорно-заворотне обладнання) на загальну суму 380798 грн. 70 коп., у т.ч. ПДВ 63466 грн. 45 коп.;

- ТОВ "Максима" придбано метал (лист, труба, уголок) на загальну суму 247 554 грн. 09 коп., у т.ч. ПДВ 41259 грн. 02 коп.;

- ТОВ "Машгідропривод" - придбано гідроциліндри в асортименті на загальну суму 282529 грн. 35 коп., у т.ч. ПДВ 47088 грн. 23 коп.;

квітень 2012:

- ПАТ Експерементальний механічний завод придбано комплектуючі до авто підіймачів (опорно-заворотне обладнання) на загальну суму 498419 грн. 00 коп., у т.ч. ПДВ 83069 грн. 84 коп.;

- ТОВ "Максима" придбано метал (лист, труба, уголок) на загальну суму 729688 грн. 60 коп., у т.ч. ПДВ 121614 грн. 77 коп.;

- ТОВ "Машгідропривод" - придбано гідроциліндри в асортименті на загальну суму 340968 грн. 15 коп., у т.ч. ПДВ 56828 грн. 02 коп.;

- ТОВ "Сорбіт - Метал" придбано метал (лист, труба, уголок) на загальну суму 198327 грн. 51 коп., у т.ч. ПДВ 33054 грн. 58 коп.;

- ТОВ "Югавтокомплект" придбано труби на загальну суму 156450 грн.25 грн., у т.ч. ПДВ 26075,04 грн.;

- ПП "Станкомплект" придбано гідромотори на загальну суму 145455,01 грн., у т.ч. ПДВ 24242,50 грн.,

- ТОВ "Гідроапаратура" придбано приводи гідро розподільника в асортименті на загальну суму 81552,00 грн., у т.ч. ПДВ 13592,00 грн.,

- ПП "Вояж-98" придбано свердла в асортименті на загальну суму 43485,52 грн., у т.ч. ПДВ 7247,59 грн.,

- ТОВ "Донецькхім - хімічний завод" придбано ґрунт емаль в асортименті на загальну суму 36628,49 грн., у т.ч. ПДВ 6104,75 грн.,

- ТОВ ПТФ "Авіас" придбано бензин, дизельне пальне, газ на загальну суму 35992,50 грн., у т.ч. ПДВ 5998,75 грн.

- ТОВ "ТД Агрінол" придбано олива нафтова на загальну суму 79153,80 грн., у т.ч. ПДВ 13192,30 грн.,

- ТОВ "Електротехнічна компанія Електролюкс - Інвест" придбано головка для перемикача на загальну суму 41564,44 грн., у т.ч. ПДВ 6927,41 грн.,

- ПВКП фірма "Агротехцентр" придбано шини на загальну суму 6839,97 грн., у т.ч. ПДВ 1139,99 грн.

З акту перевірки вбачається, що підставою для висновку про завищення позивачем податкового кредиту за березень 2012 року на суму 151814 грн. та за квітень 2012 року на 399088 грн. стало те, що позивачем до перевірки не було надано товарно-транспортних накладних на транспортування товару від ПАТ "Експериментально - механічний завод", ТОВ "Максима", ТОВ "Машгідропривод", ТОВ "Сорбіт - Метал", ТОВ "Югавтокомплект", ПП "Станкомплект", ТОВ "Гідроапаратура", ПП "Вояж-98", ТОВ "Донецькхім - хімічний завод", ТОВ ПТФ "Авіас", ТОВ "ТД Агрінол", ТОВ "Електротехнічна компанія Електролюкс - Інвест", ПВКП фірма "Агротехцентр" до позивача Державного підприємства Мелітопольський завод Гідромаш. Вказане підтверджується письмовими запереченнями відповідача та підтверджено поясненнями представників відповідача в судовому засіданні.

Обставини щодо укладення позивачем з вказаними контрагентами договорів, наявності належним чином оформлених податкових накладних, платіжних документів, які засвідчують факт оплати за отримані товари, використання позивачем придбаних товарно-матеріальних цінностей у господарській діяльності - відповідачем не заперечуються та не слугували підставою для висновку про завищення податкового кредиту. За таких обставин, оцінці підлягають висновки відповідача, на підставі яких позивачу було зменшено суму податкового кредиту, а саме висновки щодо відсутності факту транспортування товарно-матеріальних цінностей на територію ДП Мелітопольський завод Гідромаш, які податковий орган зробив у звязку з не наданням позивачем до перевірки товарно-транспортних накладних.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

За змістом п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, підтверджений податковими накладними.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України)

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України)

У відповідності з п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Відсутність таких документів у позивача перевіркою не встановлено.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ПАТ "Експериментально - механічний завод", ТОВ "Максима", ТОВ "Машгідропривод", ТОВ "Сорбіт - Метал", ТОВ "Югавтокомплект", ПП "Станкомплект", ТОВ "Гідроапаратура", ПП "Вояж-98", ТОВ "Донецькхім - хімічний завод", ТОВ ПТФ "Авіас", ТОВ "ТД Агрінол", ТОВ "Електротехнічна компанія Електролюкс - Інвест", ПВКП фірма "Агротехцентр" були укладені господарські договори. На підтвердження виконання вказаних договорів позивачем надано копії договорів, податкові накладні, видаткові накладні, картки складського обліку матеріалів, подорожні листи, товарно-транспортні накладні, прибуткові ордери, лімітні відомості, вимоги, платіжні доручення.

Суд зазначає, що у вказаних документах наявні необхідні реквізити, передбачені ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, відсутність яких спричиняє втрату первинними документами юридичної сили і доказовості. Зауважень щодо змісту або дефекту форми до вказаних документів у податкового органу не виникало.

Крім того, відповідно до норм Податкового кодексу України, учасники господарської операції повинні мати спеціальну податкову правосубєктність - зареєстровані як платники податку на додану вартість. Відповідно до матеріалів справи, як позивач так і його контрагенти є платниками податку на додану вартість, що не заперечується Актом перевірки та поясненнями представників відповідача.

За змістом норм Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Податкового кодексу України наявність первинних документів є обов'язковою, але не достатньою умовою для формування податкового кредиту, оскільки факт виконання зобов'язання за правочином зумовлює складання й інших документів, а тому, формальне складення лише первинного документа не є беззаперечним доказом реальності конкретної господарської операції.

Податковий кредит з ПДВ може бути сформований платником податків лише за реально проведеною господарською операцією, тобто за господарською операцією, яка спричинила зміни у структурі та стані активів і зобов'язань суб'єкта господарювання, за умови, що проведення господарської операції підтверджується також і іншими документами, складання яких передбачено законодавством та є загальноприйнятим за звичаями ділового обороту.

З огляду на викладене, реальність господарської операції з придбання товарів має підтверджуватись також документами про фізичне переміщення придбаних товарів у просторі та документами про зберігання придбаних товарів.

Відповідно до норм ч.2 ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та норм Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні (затверджено постановою КМУ від 25.02.2009р. №207), документами на перевезення вантажів автомобільним транспортом є дорожній лист або товарно-транспортна накладна.

В силу абз. 27 п.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (затверджено наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998р. за №128/2568; далі за текстом - Правила №363) товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Підпунктом 11.1 п.11 Правил №363 визначено, що товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля є основними документами на перевезення вантажів.

Згідно з п.п. 11.5, 11.7 п.11 Правил №363 товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом); перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається перевізнику.

Таким чином, у позивача, як отримувача товарів, обов'язково має залишатись один примірник товарно-транспортної накладної.

На підставі п. 85.2. ст. 85 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

В п. 2.3 акту перевірки від 09.07.2012 року відповідач зазначає, що у ході перевірки використано декларації з ПДВ з додатками, реєстри виданих та отриманих податкових накладних, платіжні документи, які засвідчують факт оплати за отримані товари (послуги), оригінали експортних ВМД, товарно-транспортні накладні, оборотно-сальдові відомості. А відтак, у зазначеному пункті акту перевірки відповідач зазначає про використання перевіряючими під час перевірки товарно-транспортних накладних.

Крім того, відповідно до п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України, у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до органу державної податкової служби за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються органом державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

У разі якщо платник податку виявив бажання взяти участь у розгляді його заперечень до акта перевірки, орган державної податкової служби зобов'язаний повідомити такого платника податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень, але не пізніше ніж за два робочих дні до дня їх розгляду.

Участь керівника відповідного органу державної податкової служби (або уповноваженого ним представника) у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов'язковою. Такі заперечення є невід'ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником органу державної податкової служби (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Крім того, відповідно до абз. 2 п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення. Абзац 2 п. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу України, протягом пяти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, отримавши примірник акту перевірки, направив до податкового органу заперечення на акт перевірки та копії товарно-транспортних накладних. Крім того, позивач в запереченнях на акт перевірки зазначив про своє бажання взяти участь у розгляді його заперечень до акта перевірки. Однак, податковим органом представник позивача на розгляд заперечень запрошений не був, заперечення позивача та додані копії товарно-транспортних накладних при прийнятті податкових повідомлень-рішень відповідачем не враховані. При цьому представник відповідача в судовому засіданні не заперечував обставин щодо подання позивачем заперечень на акт перевірки та доданих до нього копій товарно-транспортних накладних. Однак вказав, що такі документи не приймалися до уваги, оскільки не були належним чином засвідчені, а саме були засвідчені печаткою канцелярії, а не печаткою платника податків та підписом посадової особи платника податків - юридичної особи, а відтак копії вважаються не дійсними. Доказів повідомлення відповідачем позивача про місце і час проведення розгляду заперечень до акта перевірки відповідач суду не надав.

За таких обставин, відповідач, в порушення вимог ст. 44, ст. 86 Податкового кодексу України, не повідомив платника податків про місце і час проведення розгляду заперечень до акта перевірки, податкові повідомлення-рішення прийняті заступником керівника органу державної податкової служби без урахування результатів розгляду заперечень платника податків та без врахування документів (товарно-транспортних накладних), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Поряд з обумовленим, позивачем до матеріалів справи надано копії товарно-транспортних накладних та подорожніх листів, що підтверджують факт перевезення товарно-матеріальних цінностей від ПАТ "Експериментально - механічний завод", ТОВ "Максима", ТОВ "Машгідропривод", ТОВ "Сорбіт - Метал", ТОВ "Югавтокомплект", ПП "Станкомплект", ТОВ "Гідроапаратура", ПП "Вояж-98", ТОВ "Донецькхім - хімічний завод", ТОВ "ТД Агрінол", ТОВ "Електротехнічна компанія Електролюкс - Інвест", ПВКП фірма "Агротехцентр" до позивача.

Також суд зазначає, що позивачем у ТОВ ПТФ "Авіас" придбавалися паливно-мастильні матеріали (бензин, дизельне пальне, газ), а не метал (лист, труба, уголок), як зазначається в акті перевірки. Представники позивача в судовому засіданні пояснили, що придбання позивачем у ТОВ ПТФ Авіас паливно-мастильних матеріалів відбувалося шляхом отримання талонів (скретч-карток). А відтак, оформлення товарно-транспортних накладних в даному випадку не є необхідним.

За таких обставин, позивачем підтверджено обставини щодо фактичного здійснення операцій з придбання товарів, зокрема, підтверджено факти перевезення товарно-матеріальних цінностей до позивача товарно-транспортними накладними та подорожніми листами. При цьому, про використання товарно-транспортних накладних в ході перевірки зазначається і в акті перевірки (п. 2.3), копії таких документів додавалися до заперечень до акту перевірки та надані до матеріалів справи.

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність формування позивачем податкового кредиту за березень 2012 року на суму 151814 грн. та за квітень 2012 року на суму 399088 грн., оскільки право на формування податкового кредиту підтверджено позивачем при поданні заперечень до акту перевірки та в ході судового розгляду справи. А відтак, висновки податкового органу про завищення податкового кредиту не відповідають обставинам справи.

За таких обставин, податковим повідомленням-рішенням від 23.07.2012 року № позивачу неправомірно зменшено розмір відємного значення на загальну суму 550902 грн.; податковим повідомленням-рішенням від 23.07.2012 року № НОМЕР_5 позивачу неправомірно збільшено грошові зобовязання з ПДВ на загальну суму 30849 грн. (в т.ч. за основним платежем 20566,00, грн., за штрафними санкціями 10283,00 грн.). А відтак, такі податкові повідомлення-рішення слід визнати протиправними та скасувати.

Крім того, в акті перевірки зазначається, що згідно з поданою ДП МЗ Гідромаш до Мелітопопльської ОДПІ Запорізької області ДПС податковою декларацією з ПДВ за квітень 2012 року, уточнюючого розрахунку податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок та розрахунком суми бюджетного відшкодування ПДВ, сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на розрахунковий рахунок, складає 5470737 грн. Перевірка правомірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ охоплює декларації, починаючи з серпня 2008р., липня жовтня 2009 р., січня-травня, серпня-грудня 2010р., січня-грудня 2011р., лютого-березня 2012р., в яких виникло від'ємне значення ПДВ до квітня 2012р., за який задекларовано бюджетне відшкодування ПДВ, включно.

Так, в ході вказаної перевірки відповідачем встановлено, що позивачем подано до податкового органу декларацію з ПДВ за квітень 2012 року та уточнюючий розрахунок до декларації за квітень 2012 року. Згідно уточнюючого розрахунку до декларації з ПДВ за квітень 2012 року, позивачем в рядку 19 відємне значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду зазначено 399085 грн.; в рядку 21.1 відємне значення попереднього звітного податкового періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного податкового періоду 131251 грн.; в рядку 23.1 сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку 5470737 грн.; у рядку 22 залишок відємного значення попереднього звітного податкового періоду за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного (податкового періоду) 5599216 грн. Разом із уточнюючим розрахунком позивачем було подано Додаток 2 Довідка про залишок суми відємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Д2).

Згідно вказаного додатку, частина залишку відємного значення, фактично сплачена отримувачем товарів (послуг) у попередніх періодах постачальникам таких товарів (послуг) складає 5470737 грн., у тому числі по періодах: серпень 2008р. 38057 грн., липень 2009р. 77260 грн., серпень 2009р. - 49187 грн., вересень 2009р. - 20819 грн., жовтень 2009р. - 15268 грн., січень 2010р. - 20481 грн., лютий 2010р. - 231821 грн., березень 2010р. - 83455 грн., квітень 2010р. - 123577 грн., серпень 2010р. - 118839 грн., вересень 2010р. 215016 грн., жовтень 2010р. 228448 грн., листопад 2010р. 439113 грн. грудень 2010р. 121934 грн., січень 2011р. 19539 грн., лютий 2011р. 257380 грн., березень 2011р. - 142990 грн., квітень 2011р. 44899 грн., травень 2011р. 276382 грн., червень 2011р. 223840 грн., липень 2011р. 200139 грн., серпень 2011р. - 273410 грн., вересень 2011р. 475242 грн., жовтень 2011р. - 465007 грн., листопад 2011р. - 355353 грн., грудень 2011р. 323481 грн., лютий 2012р. 391459 грн., березень 2012р. 131251 грн.

Також позивачем подано Заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (Д4) на суму 5470737 грн.

Вище судом зроблено висновок про правомірність заявлення позивачем до бюджетного відшкодування у квітні 2012 року відємного значення березня 2012 року в розмірі 131251 грн.

Щодо декларування у квітні 2012 року до відшкодування відємного значення серпня 2008 року в сумі 37058 грн. суд зазначає таке. Відповідно до п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України, заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування. А відтак, оскільки з дня виникнення права на декларування бюджетного відшкодування минуло понад 1095 днів, платник податку втратив право на таке декларування.

За таких обставин, податковим повідомленням-рішенням від 23.07.2012 року № позивачу правомірно зменшено суму бюджетного відшкодування, заявленого на розрахунковий рахунок з податку на додану вартість за квітень 2012 року у розмірі 37058 грн., а тому податкове повідомлення-рішення № від 23.07.2015 в цій частині прийнято правомірно, а в частині зменшення суми бюджетного відшкодування, заявленого на розрахунковий рахунок з податку на додану вартість, за квітень 2012 року у розмірі 5 433 679 грн. та визначення штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 2 716 839 грн. 50 коп. підлягає скасуванню з огляду на наступне (виходячи з рохрахунку, наданого представником відповідача т. 8 а.с. 30).

В ході перевірки показників декларації з ПДВ за квітень 2012 року, уточнюючого розрахунку до вказаної декларації, довідки про залишок відємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (додатку 2 до податкової декларації за квітень 2012 року) встановлено порушення п. 200.1 ст. 200, абз. а) п. 200.4, абз. а) п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України, а саме завищення суми бюджетного відшкодування за квітень 2012 р. на суму 5302428 грн. та занижено суму бюджетного відшкодування на суму 5302428 грн., у тому числі по періодах: серпні 2009р. на суму 77260 грн., вересні 2009р. на суму 49187 грн., жовтні 2009р. на суму 20819 грн., листопаді 2009р. на суму 15268 грн., лютому 2010р. на суму 20481 грн., березні 2010р. на суму 231821 грн., квітні 2010р. на суму 83455 грн., травні 2010р. на суму 123577 грн., червні 2010р. на суму 108089 грн., вересні 2010р. на суму 118839 грн., жовтні 2010р. на суму 215016 грн., листопаді 2010р. на суму 228448 грн., грудні 2010р. на суму 439113 грн., січні 2011р. на суму 121934 грн., лютому 2011р. на суму 19539 грн., березні 2011р. на суму 257380 грн., квітні 2011р. на суму 142990 грн., травні 2011р. на суму 44899 грн., червні 2011р. на суму 276382 грн., липні 2011р. на суму 223840 грн., серпні 2011р. на суму 200139 грн., вересні 2011р. на суму 273410 грн., жовтні 2011р. на суму 475242 грн., листопаді 2011р. на суму 465007 грн., грудні 2011р. на суму 355353 грн., січні 2012р. на суму 323481 грн., березні 2012р. на суму 391459 грн.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.3 ст. 200 Податкового кодексу України).

Пункт 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України передбачає, що якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов'язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів (п. 200.6 ПК України).

Підпункт а п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України передбачає, що якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов'язань з цього податку в наступних податкових періодах.

Судом встановлено, що позивач за відповідні звітні періоди 2009, 2010, 2011 та 2012 років подавав відповідачу податкові декларації з податку на додану вартість та уточнюючі розрахунки до таких декларацій У рядках Залишок відємного значення попереднього податкового періоду за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду позивачем відображалися суми відємних значень попередніх податкових періодів. Однак, з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків, вказаних сум до бюджетного відшкодування у таких податкових періодах позивач не заявляв. Такі суми відображалися в рядку Залишок відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

11.06.2012 року позивачем подано до податкового органу уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок до декларації за квітень 2012 року, в якому відобразив: у рядку 22 залишок відємного значення попереднього податкового періоду, за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду в розмірі 5599216 грн. У рядку 23.1 позивач відобразив сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку - 54707737 грн., у рядку 24 залишок відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду 128479 грн.

З наведеного, вбачається, що в деклараціях за серпень 2009р., вересень 2009р., жовтень 2009р., листопад 2009 р., лютий 2010р., березень 2010р., квітень 2010р., травень 2010 р., червень 2010 р., вересень 2010 року, жовтень 2010 року, листопад 2010 р., грудень 2010 року, січень 2011 року, лютий 2011 року, березень 2011 року, квітень 2011 року, травень 2011 року, червень 2011 року, липень 2011 року, серпень 2011 року, вересень 2011 року, жовтень 2011 року, листопад 2011 року, грудень 2011 року, січень 2012 року, березень 2012 року позивач відображав наявність відємного значення попереднього звітного періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного періоду, однак з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків до бюджетного відшкодування таких сум не заявляв.

Як зазначено, бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг).

Тобто, для бюджетного відшкодування податку на додану вартість необхідна наявність таких двох ознак, як:

наявність показника відємного значення попереднього звітного періоду;

наявність обставин щодо фактичної сплати платником податку на додану вартість у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг) у сумі податку що дорівнює такому відємному значенню.

Матеріалами справи (акт перевірки, декларації з ПДВ), поясненнями представників сторін підтверджуються обставини щодо того, що при складанні позивачем декларації за серпень 2009р., вересень 2009р., жовтень 2009р., листопад 2009 р., лютий 2010р., березень 2010р., квітень 2010р., травень 2010 р., червень 2010 р., вересень 2010 року, жовтень 2010 року, листопад 2010 р., грудень 2010 року, січень 2011 року, лютий 2011 року, березень 2011 року, квітень 2011 року, травень 2011 року, червень 2011 року, липень 2011 року, серпень 2011 року, вересень 2011 року, жовтень 2011 року, листопад 2011 року, грудень 2011 року, січень 2012 року, березень 2012 року мали місце обставини щодо наявності показника відємного значення попереднього звітного періоду та фактичної сплати позивачем у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг) суми податку на додану вартість на загальну суму 5302428 грн.

В поданій позивачем до податкового органу декларації з ПДВ за квітень 2012 року та уточнюючого розрахунку до декларації за квітень 2012 року в рядку 23.1 сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку зазначено суму - 5470737 грн, а у рядку 22 залишок від'ємного значення попереднього звітного податкового періоду за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного (податкового періоду) суму - 5599216 грн. При цьому, позивачем в поданому до уточнюючюючого розрахунку Додатку 2 Довідка про залишок суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Д2) зазначено, що згідно уточнюючого розрахунку до декларації з ПДВ за квітень 2012 року, позивачем в рядку 19 від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду складає суму 399085 грн.; а в рядку 21.1 від'ємне значення попереднього звітного податкового періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного податкового періоду складає суму 131251 грн.

Тобто, вказане свідчить про наявність у позивача станом на квітень 2012 року показника від'ємного значення попереднього звітного періоду, та наявність обставин щодо фактичної сплати платником податку на додану вартість у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг) у сумі податку що дорівнює такому від'ємному значенню.

Ст.7 п.7.7. п.п.7.7.1 Закону України "Про податок на додану вартість" та п.п.200.1-200.3 ст.200 Податкового кодексу України (нормативними актами, що регулювали спірні правовідносини в момент їх виникнення) містять аналогічні за змістом норми, відповідно до яких, подання заяви про отримання бюджетного відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість не є обов'язком платника податків. Тобто, наявне право платника на свій розсуд приймати рішення про отримання бюджетного відшкодування, або ж про зменшення податкових зобов'язань на суму від'ємного значення з податку на додану вартість.

Будь-яких обмежень щодо строків відображення податкового кредиту та перенесення залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду, Податковий кодекс України не містить.

При цьому, суд зауважує на тому, що напрямок бюджетного відшкодування та включення від'ємного значення до податкового кредиту є різними поняттями, оскільки перше передбачає собою можливість повернення коштів на рахунок платника у банку та/або у зменшення податкових зобов'язань наступних звітних періодів, а друге - використання сум від'ємного значення у зменшення податкових зобов'язань наступного періоду. Платник податку на власний розсуд приймає рішення про використання чи не використання у межах 1095-денного строку права на бюджетне відшкодування у разі наявності передбачених ПК України підстав.

Тому, суд доходить висновку, що позивач правомірно задекларував у податковій декларації з податку на додану вартість за квітень 2012 року суму залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів (починаючи з серпня 2009р. по березень 2012 р.), а податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 23.07.2012 року, яким позивачу збільшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну суму 5302428 грн. є неправомірним та підлягає скасуванню.

А відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 72, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 23.07.2012 в частині зменшення суми бюджетного відшкодування, заявленого на розрахунковий рахунок з податку на додану вартість, за квітень 2012 року у розмірі 5 433 679 грн. та визначення штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 2 716 839 грн. 50 коп.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 23.07.2012, № від 23.07.2012 та № від 23.07.2012р.

В задоволенні решти позовних вимог позивачу відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Стрельнікова