Справа № 826/10564/14
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" травня 2016 р. м. Київ К/800/63581/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого - Веденяпіна О.А. (судді-доповідача), Зайцева М.П., Маринчак Н.Є.,

секретар судового засідання Корецький І.О.,

за участю: представника відповідача: Рибак А.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2014 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року

у справі № 826/10564/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експо Пасаж»

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Експо-Пасаж» (надалі - Товариство) звернулось до суду з адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (надалі - Інспекція), в якому просило:

- витребувати у Інспекції належним чином оформлений акт від 03 липня 2014 року № 1546/26-59-22-13 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Експо-Пасаж» з контрагентами, з якими платником задекларовані взаємовідносини за період з 01.05.2014 р. по 31.05.2014 р.» (надалі - акт № 1546/26);

- визнати протиправними дії Інспекції щодо проведення зустрічної звірки Товариства, на підставі якої було складено акт № 1546/26;

- визнати протиправними дії Інспекції щодо внесення до бази даних «Податковий блок» інформації на підставі акта № 1546/26;

- зобов'язати відповідача відновити в електронній базі даних «Податковий блок» суми податкового кредиту та суми податкових зобов'язань, які Товариство включило до податкових декларацій з податку на додану вартість;

- зобов'язати Інспекцію утриматись від вчинення певних дій, а саме використання та поширення іншим органам Державної податкової служби України акта №1546/26.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року, позовні вимоги Товариства задоволено: визнано протиправними дії Інспекції щодо проведення зустрічної звірки Товариства, за результатами якої складено акт від 03 липня 2014 року №1546/26-59-22-13 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Експо-Пасаж» з контрагентами, з якими платником задекларовані взаємовідносини за період з 01.05.2014 р. по 31.05.2014 р.»; визнано протиправними дії Інспекції щодо внесення до інформаційної системи бази даних «Податковий блок» інформації на підставі від акта 03 липня 2014 року №1546/26-59-22-13 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Експо-Пасаж» з контрагентами, з якими платником задекларовані взаємовідносини за період з 01.05.2014 р. по 31.05.2014 р.»; зобов'язано Інспекцію вилучити акт від 03 липня 2014 року №1546/26-59-22-13 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Експо-Пасаж» з контрагентами, з якими платником задекларовані взаємовідносини за період з 01.05.2014 р. по 31.05.2014 р.» з інформаційних баз даних органів державної податкової служби України, зокрема інформаційної системи бази даних «Податковий блок»; зобов'язано Інспекцію відновити в інформаційній системі бази даних «Податковий блок» суми податкового кредиту та суми податкових зобов'язань, які ТОВ «Експо-Пасаж» включило до податкових декларацій з податку на додану вартість за період з 01 травня 2014 року по 31 травня 2014 року; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просив їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, заслухавши представника відповідача, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Інспекцією за результатами здійснених заходів з метою проведення зустрічної звірки щодо позивача складено акт від 03 липня 2014 року №1546/26-59-22-13 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Експо-Пасаж» з контрагентами, з якими платником задекларовані взаємовідносини за період з 01.05.2014 р. по 31.05.2014 р.».

На підставі названого акта перевірки Інспекцією було внесено зміни до системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, бази даних АІС «Податковий блок» та змінено показники податкової звітності позивача з податку на додану вартість.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання протиправними дій Інспекції щодо проведення зустрічної звірки Товариства та внесення до інформаційної системи бази даних «Податковий блок» інформації на підставі акта суди попередніх інстанцій зазначили, що висновки акта не можуть бути підставою для внесення змін до податкової звітності з податку на додану вартість та, враховуючи помилковість висновків акта, дії відповідача щодо внесення вказаного акта до автоматизованих систем є протиправними. Також попередні судові інстанції виходили із того, що відповідачем проведено документальну перевірку позивача.

В частині відмовлених позовних вимог рішення судів попередніх інстанцій не оскаржується, правильність висновків в цій частині не ставиться сторонами під сумнів.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволених позовних вимог передчасними, зробленими з порушенням норм процесуального права, без повного з'ясування обставин, що мають значення для вирішення спору, а відтак оскаржувані судові рішення у зазначеній частині не відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, урегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК).

У пункті 61.1 статті 61 цього Кодексу визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 ПК).

Відповідно до статті 71 ПК Інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПК для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

Згідно з пунктом 73.5 статті 73 ПК з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.

Механізм проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок визначено Порядком проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1232.

З метою впровадження єдиного порядку направлення запитів на проведення зустрічних звірок, а також оформлення, передачі та накопичення матеріалів зустрічних звірок органами державної податкової служби розроблені Методичні рекомендації, які затверджені наказом Державної податкової адміністрації України від 22 квітня 2011 року № 236, згідно з підпунктом 4.4 пункту 4 яких (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання <…>.

При подальшому залученні суб'єкта господарювання (посадових осіб суб'єкта господарювання) до проведення зустрічної звірки відповідальний підрозділ органу державної податкової служби забезпечує проведення такої звірки.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, який є відображенням дій працівників податкових органів, не породжує правових наслідків для платника податків і, відповідно, не порушує його прав.

Внесена до ІС «Податковий блок» інформація на підставі такого акта використовується податковими органами для інформаційно-аналітичного забезпечення їхньої діяльності і не зумовлює для платника податків змін у структурі податкових зобов'язань та податкового кредиту.

Наведене відповідає правовій позиції, що викладена в постанові Верховного Суду України від 17 листопада 2015 року по справі № 826/11901/14 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 54203682).

Водночас суди першої та апеляційної інстанції зазначеному оцінки не надали та не перевірили чи оскаржувані дії з метою проведення зустрічної звірки та внесення на підставі такого акта змін до автоматизованих систем порушує права та законні інтереси позивача в сфері публічно-правових відносин. Також, суди попередніх інстанцій залишили поза увагою той факт, що за змістом акта, відповідачем вчинялись дії саме з метою проведення зустрічної звірки, а не документальної перевірки.

Вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити Вищим адміністративним судом України правильність висновків судів попередніх інстанцій в частині задоволених позовних вимог.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, для чого в разі необхідності зобов'язати сторони надати докази, яких не буде вистачати для з'ясування цих обставин, або ж витребувати такі докази у інших осіб, в яких вони можуть знаходитися; дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене, а також враховуючи той факт, що судами попередніх інстанцій на підставі належних та допустимих доказів не було з'ясовано належним чином обставини справи, в той час як їх встановлення впливає на правильність вирішення спору, ухвалені у справі судові рішення в частині задоволення позовних вимог підлягають скасуванню з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України уразі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

З огляду на реорганізацію Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне замінити її правонаступником - Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в:

Допустити заміну Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві - Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві) задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року скасувати в частині задоволених позовних вимог та направити справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та в частині направлення справи на новий розгляд оскарженню не підлягає. В іншій частині ухвала може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, що встановлені статями 236 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді О.А. Веденяпін
М.П. Зайцев
Н.Є.Маринчак