Справа № 690/210/16-а
Суддя: Здоровило В. А.
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 690/210/16-а
Провадження 2а/690/5/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року м.Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді Здоровила В.А.

за участю секретаря Руденко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

позивач змінила свої позовні вимоги та просить суд визнати відмову ТУ ДСА України у Черкаській області від 17 березня 2016 року у виплаті їй вихідної допомоги як судді, у звязку з відставкою, відповідно до ч.1 ст.136 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року, у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою неправомірною; зобовязати ТУ ДСА у Черкаській області здійснити нарахування та виплату їй вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, яка становить 206 700 грн. 00 коп.; стягнути з ТУ ДСА у Черкаській області на її користь судові витрати, а саме судовий збір розмірі 551 грн. 20 коп., посилаючись на те, що 05 лютого 1993 року на підставі рішення сесії Черкаської обласної ради народних депутатів № 13-21, вона була обрана суддею Ватутінського міського суду Черкаської області. Згідно постанови Верховної ОСОБА_2 України від 12 листопада 2015 року звільнена у відставку. 12 листопада 2015 року наказом голови Ватутінського міського суду Черкаської області № 55 від 12 листопада 2015 року звільнена із займаної посади в звязку з виходом у відставку. На посаді судді Ватутінського міського суду Черкаської області працювала 21 рік 7 місяців 12 днів. 17 лютого 2016 року вона звернулася до ТУ ДСА України у Черкаській області по питанню виплати вихідної допомоги. Відповідно до ч.1 ст.136 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» (№2453 VI від 2010 року), при звільненні судді, який пішов у відставку, виплачується вихідна неоподаткована допомога 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, однак 17 березня 2016 року листом № 460-03/16 року ТУ ДСА України в Черкаській області у виплаті вихідної допомоги їй відмовлено. Вважає, що дії ТУ ДСА України Черкаській області, незаконні та не відповідають конституційним принципам та міжнародним стандартам суддівської незалежності.

У статті 47 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» чітко зазначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Відповідно до вимог п.9 ч.4 ст.126 Конституції України суддя звільняється з посади органом, що його обрав у разі подання суддею заяви про відставку. Згідно ч.1 ст.109 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року - суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву у відставку. У частині 3 вказаної статті зазначається, що заява про відставку подається суддею безпосередньо до ОСОБА_2 юстиції, яка протягом одного місяця з надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади.

Відповідно до вимог ст.129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№ 2453-VI від 07.07.2010 року) суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про конституційний суд України» та не може визначатися іншими нормативно - правовими актами. Згідно до ч.2 даної статті суддівська винагорода (у конкретному випадку) складається з посадового окладу та доплат за вислугу років. У довідці про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці вказано, що її заробітна плата станом на 12.11.2015 року склала 20670 грн. 00 коп..

Закон України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» № 1166-VII від 27.03.2014 року, яким скасовано статтю 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року, набрав чинності лише з 01.05.2014 року, тобто після написання нею заяви про вихід у відставку. Тому позбавлення її права на вихідну допомогу судді у зв'язку з відставкою відповідно до Закону, який діяв на день написання нею відповідної заяви до ОСОБА_2 юстиції є незаконним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Вона вважає, що позбавлення її права на вихідну допомогу судді звязку з відставкою відповідно до ст. 136 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» є незаконним та таким, що грубо порушують її конституційні права, не відповідає вимогам чинного законодавства України та міжнародним нормам.

Забезпечення гідного статусу життєвого рівня є обовязком Держави, оскільки суддя обмежений в праві заробляти додаткові матеріальні блага.

Належне матеріальне та соціальне забезпечення судді, як гарантія його незалежності прописане і у ст. 47 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів». Конституція України (ст. 27), ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»(ст.53) обмежують суддю у поєднанні своєї діяльності з підприємницькою або адвокатською діяльністю, будь-якою іншою оплачуваною роботою (крім викладацької, наукової і творчої діяльності ).

Зазначені обмеження Держава гарантувала компенсувати шляхом виплати допомоги при виході судді у відставку, підвищення заробітної плати, пенсії тощо.

Вона вважає, що має право на отримання вихідної допомоги в звязку з виходом у відставку відповідно до вимог ч.1 ст. 136 ЗУ № 2453-VI.

Представник відповідача ТУ ДСА України в Черкаській області в судове засідання не зявився, а надіслав до суду заяву в якій просить адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ТУ ДСА у Черкаській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії розглядати без участі представника відповідача. Позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позовної заяви з підстав наведених у запереченні, а саме:

Повноваження ТУ ДСА України у Черкаській області визначені Законом України «Про судоустрій та статус суддів» та Типовим положенням про ТУ ДСА України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом ДСА України № 104 від 15.07.2015 року.

Постанова про звільнення з посади судді Терещенко Н.І. у зв'язку з поданням заяви про відставку прийнята Верховною ОСОБА_2 України 12.11.2015 року за № 788-VIII.

На час прийняття цієї постанови діюча редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не містить норми, яка б регламентувала виплату судді, який вийшов у відставку, вихідної допомоги та її розмір.

Зміни в законодавстві відбулися поза повноваженнями ТУ ДСА України у Черкаській області та не залежать від прийнятих ним рішень, дій або бездіяльності. Також ТУ ДСА України у Черкаській області ніяким чином не впливає на процеси прийняття рішень щодо звільнення судді.

Враховуюче викладене у ТУ ДСА України у Черкаській області на час звільнення судді Ватутінського міського суду Черкаської області Терещенко Н.І., у зв'язку з виходом у відставку, були відсутні нормативні підстави для здійснення їй виплати вихідної неоподаткованої допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Положення про ТУ ДСА України, затвердженого наказом ДСА України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі ТУ ДСА України у Черкаській області є територіальним органом ДСА України, що як бюджетна установа, згідно з Законом України «Про джерела фінансування органів державної влади» та Бюджетним кодексом України фінансується виключно за кошти Державного бюджету України в межах, передбачених Законом України «Про державний бюджет» на відповідний рік. Усі рахунки ТУ ДСА України у Черкаській області відкриті в органах Державної казначейської служби України. Виконання зобов'язань ТУ ДСА України у Черкаській області здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з його рахунків.

Згідно з частинами першою, другою статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Бюджетні призначення встановлюються Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до статті 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань.

Згідно з статтею 22 Бюджетного кодексу України ДСА України, як головний розпорядник бюджетних коштів, розподіляє та доводить до розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня, яким є ТУ ДСА України у Черкаській області, у встановленому порядку обсяги бюджетних асигнувань та затверджує їх кошторис.

Бюджетні асигнування на здійснення виплат вихідної неоподаткованої допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою суддям, які вийшли у відставку, на 2015 рік головним розпорядником коштів не доводились, оскільки здійснення таких виплат не передбачено діючим законодавством.

З вказаних підстав ТУ ДСА України у Черкаській області вказало, що не самостійне в своїх повноваженнях щодо здійснення ОСОБА_1, як судді, яка вийшла у відставку, виплати вихідної неоподаткованої допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Заслухавши позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

05 лютого 1993 року на підставі рішення сесії Черкаської обласної ради народних депутатів № 13-21, позивач була обрана суддею Ватутінського міського суду Черкаської області. Згідно постанови Верховної ОСОБА_2 України від 12 листопада 2015 року звільнена у відставку. 12 листопада 2015 року наказом голови Ватутінського міського суду Черкаської області № 55 від 12 листопада 2015 року звільнена із займаної посади в звязку з виходом у відставку. На посаді судді Ватутінського міського суду Черкаської області працювала 21 рік 7 місяців 12 днів, що стверджується копією трудової книжки (а.с.11) та копією наказу (а.с.12).

17 лютого 2016 року вона звернулася до ТУ ДСА України у Черкаській області по питанню виплати вихідної допомоги (а.с.14-15).

Згідно довідки ТУ ДСА України у Черкаській області № 3619-04/15, про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 24 листопада 2015 року заробітна плата позивача станом на 12 листопада 2015 року складає 20 670 грн. (а.с.13).

Як вбачається з матеріалів справи, листом ТУ ДСА України у Черкаській області від 17 березня 2016 року(а.с.14-15) позивачу було відмовлено у виплаті вихідної допомоги, як судді, який вийшов у відставку.

Відмова мотивована відсутністю правових умов для нарахування та виплати вихідної допомоги на момент прийняття рішення про відставку позивача.

Відповідно до пункту 9 частини п'ятої статті 126 Конституції України суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі подання суддею заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

При цьому звільнення судді відбувається за наявності в судді відповідного стажу роботи, який, відповідно до частини першої статті 109 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), становить не менше двадцяти років, та подання суддею заяви, яка є підтвердженням вільного волевиявлення судді на реалізацію ним права на відставку.

Частина перша статті 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачає, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Зазначене вбачається також і з рішення Конституційного Суду України від 19 листопада 2013 року №10-рп/2013 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статей 103, 109, 131,132, 135, 136, 137, підпункту 1 пункту 2 розділу XII "Прикінцеві положення", абзацу четвертого пункту 3, абзацу четвертого пункту 5 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Так, Конституційний Суд України зокрема зазначив, що аналіз розділу VІІІ Конституції України та Закону України "Про судоустрій і статус суддів" дає підстави для висновку, що відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді. Наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання.

Конституційним судом України також зауважено, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків.

Тобто, реалізація права судді на відставку за наявності підстав, встановлених Законом України "Про судоустрій і статус суддів" є підставою для виплати такому судді у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Так, 01 травня 2014 року набрав чинності Закон України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", яким виключено статтю 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Разом з тим, зазначена обставина не є підставою для позбавлення ОСОБА_1 права на отримання вихідної допомоги, оскільки право на відставку набуте нею до набрання чинності Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні".

Так, відповідно до частини третьої статті 109 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до ОСОБА_2 ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади. У разі звільнення судді з посади в результаті внесення такого подання ОСОБА_2 рада юстиції повідомляє про це ОСОБА_2 кваліфікаційну комісію суддів України.

Згідно з пунктом 4 параграфа 2.1 розділу II Регламенту ОСОБА_2 ради юстиції, затвердженого рішенням ОСОБА_2 ради юстиції від 04 квітня 2010 року №791/0/15-10, розгляд питання про відставку судді включає в себе з'ясування дійсного волевиявлення судді, який подав заяву про відставку, з метою перевірки відсутності стороннього впливу на суддю або примусу.

Наведені правові норми вказують, що ОСОБА_2 рада юстиції за наявності у судді відповідного стажу роботи повноважна перевіряти лише справжність волевиявлення судді, водночас відмовити в задоволенні заяви про відставку з інших підстав ОСОБА_2 рада юстиції не правомочна.

Подібну роль у цьому процесі відведено й ОСОБА_3 України, оскільки, згідно з положеннями статті 216 Регламенту Верховної ОСОБА_3 України, затвердженого Законом України "Про Регламент Верховної ОСОБА_3 України" керівництво Верховної ОСОБА_3 України лише забезпечує організацію підготовки цього питання до розгляду на пленарних засіданнях.

Отже, подання заяви про відставку та внесення ОСОБА_2 радою юстиції відповідного подання до Верховної ОСОБА_2 України вказує на набуття суддею прав на відставку.

Своє право на відставку позивач набула 05 лютого 2013 року, та відповідно реалізувала його шляхом подачі заяв до ОСОБА_2 Юстиції та ОСОБА_3 Ради України у березні 2015 року.

Відповідне рішення Верховної ОСОБА_3 України та інформація викладена у вказаному рішення є загальнодоступним фактом, викладена в електронній формі та розміщена на офіційному сайті органу державної влади ОСОБА_2 Юстиції, а тому на підставі ч.2 ст. 71 КАС України зазначений факт не потребує на доказування.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці), суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання, і така незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням. Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюється на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці.

Конституційний Суд України відзначив, що законодавець, маючи дискреційні повноваження щодо визначення умов, порядку та розміру матеріального забезпечення, повинен враховувати, що не може запроваджуватися правове регулювання, за якого особа, реалізуючи одне конституційне право, позбавляється можливості реалізувати інше право (гарантію). Зокрема, суддя після виходу на пенсію або у відставку, використовуючи конституційне право на працю, визначене статтею 43 Основного Закону України, не може бути при цьому позбавлений гарантій незалежності суддів, включаючи заходи їх правового захисту, матеріального і соціального забезпечення.

Підставою для отримання матеріального забезпечення судді після припинення його повноважень є виключно конституційно визначений статус професійного судді, при цьому не може відокремлюватися певна категорія суддів у відставці, які не мають права на отримання вихідної допомоги у зв'язку з виходом у відставку з підстав, не пов'язаних з статусом судді та його професійною діяльністю щодо здійснення правосуддя.

Враховуючи, що за суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді та такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту, як і до виходу у відставку, скасування при виході у відставку гарантованої виплати вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою є обмеженням соціальних гарантій суддів, передбачених Конституцією України та іншими Законами України, оскільки зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може бути звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства.

Зокрема, в абзаці третьому пункту 4, абзацах другому, третьому пункту 7 мотивувальної частини свого Рішення від 11 жовтня 2005 року № 8-рп Конституційний Суд України зазначив, що "... конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і пов'язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене. Конституційний статус судді передбачає надання йому з майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності".

Відповідно до частин першої статті 8 Конституції України в Україні визнається й діє принцип верховенства права. В пункті 61 рішення Європейського суду з прав людини від 28 листопада 1999 року у справі "Брумареску проти Румунії" йдеться про те, що складовою верховенства права є принцип правової визначеності, основу якого утворює ідея передбачуваності очікування суб'єктом відносин, визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам.

ОСОБА_3 Суд України у конституційному поданні від 8 липня 2015 року 201-2154/0/8-15 щодо конституційності окремих положень статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року №192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд", зокрема вказав, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень, так і в майбутньому у зв'язку із досягненням пенсійного віку чи набуття статусу судді у відставці. Статус судді та елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, не є його особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності діючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду й очікують неупередженого правосуддя.

На зазначене вказує у рішеннях Конституційного Суду України у справах про гарантії незалежності суддів від 18 червня 2007 року № 40 рп, та про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання від 11 жовтня 2005 року, про те, що Конституція України не допускає будь-яких обмежень у правах суддів на заробітну плату, пенсію,щомісячне довічне грошове утримання, тощо.

Забезпечення гідного статусу життєвого рівня є обовязком Держави, оскільки суддя обмежений в праві заробляти додаткові матеріальні блага.

Належне матеріальне та соціальне забезпечення судді як гарантія його незалежності прописане і ст. 47 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів». Конституція України (ст. 27), ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»(ст.53) обмежують суддю у поєднанні своєї діяльності з підприємницькою або адвокацькою діяльністю, будь-якою іншою оплачуваною роботою (крім викладацької, наукової і творчої діяльності ).

Зазначені обмеження Держава гарантувала компенсувати шляхом виплати допомоги при виході судді у відставку, підвищення заробітної плати , пенсії тощо.

Шляхом скасування ст. 136 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2007 року, прийняття законів України Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" № 1166-VII від 27 березня 2014 року та про внесення змін та визнання такими, що тратили чинність деяких законодавчих актів України №76-VII від 28 грудня 2014 року держава порушила соціальні стандарти судді, які були нею гарантовані, при цьому залишивши чинними обмеження мати додаткові доходи від своєї праці.

Згідно ст. 23, 25 Загальної Декларації прав людини кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сімї, і в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення.

Однак, вказаного Держава позивача позбавила.

Таким чином, оскільки право на відставку позивачем набуте до набрання чинності Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", ОСОБА_1 має право на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою відповідно до частини першої статті 136 Закону Україну "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно з частиною першою статті 109 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", в редакції чинній на час звернення позивача до ОСОБА_2 ради юстиції із заявою про відставку визначено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Заява про відставку подається суддею до ОСОБА_2 ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади (частина 3 статті 109 Закону).

Відповідно до статті 111 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", в редакції чинній на час звернення позивача до ОСОБА_2 ради юстиції з поданням про звільнення, порядок розгляду питання та прийняття Верховною ОСОБА_2 України рішення про звільнення з посади судді, обраного безстроково встановлювався, цим Законом та Регламентом Верховної ОСОБА_2 України. Частиною 2 вказаної норми закону передбачалося, що питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, розглядається на пленарному засіданні Верховної ОСОБА_2 України без висновку комітетів Верховної ОСОБА_2 України та будь-яких перевірок.

Згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 20 Регламенту Верховної ОСОБА_2 України, затвердженого Законом України № 1861-VI від 10 лютого 2010 року (далі - Регламент) до порядку денного сесії Верховної ОСОБА_2 України включаються позачергово без голосування питання про складання присяги, питання про призначення, обрання на посади, звільнення з посад.

Системний аналіз фактичних обставин справи та норм чинного законодавства свідчить про те, що по даній справі відсутні будь-які підстави для позбавлення позивача виплати вихідної допомоги, що були більше 20 років гарантовані їй як судді на конституційному та законодавчому рівні протягом усієї її роботи суддею, зокрема, суперечить приписам статті 22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, у зв'язку із чим суд приходить до висновку, що відмова ТУ ДСА у Черкаській області, оформлена листом від 17 березня 2016 року № 460-03/16 щодо здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат є протиправною, а змінені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

А тому, враховуючи викладене, суд змінені позовні вимоги ОСОБА_1 до ТУ ДСА України у Черкаській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольняє та визнає відмову ТУ ДСА України у Черкаській області від 17 березня 2016 року у виплаті їй вихідної допомоги як судді, у звязку з відставкою, відповідно до ч..1 ст.136 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року неправомірною; зобовязує ТУ ДСА України у Черкаській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, яка становить 206 700 грн. 00 коп.; стягує з ТУ ДСА України у Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме судовий збір розмірі 551 грн. 20 коп..

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 8-12, 49, 53, 56,69, 71, 158-163, 167, 185, 186, 263 КАС України, ст.22 Конституції України, Рішенням від 11 жовтня 2005 року № 8-рп Конституційного Суду України, ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року, Закону України № 192-VIIІ «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року, ч.1 ст.136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року,Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевого бюджетів або боржників» від 03 серпня 2011 року № 845, Загальною декларацією прав людини, суд -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати відмову Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області від 17 березня 2016 року у виплаті ОСОБА_1 вихідної допомоги як судді, у звязку з відставкою, відповідно до ч.1 ст.136 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07 липня 2010 року - неправомірною.

Зобовязати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, яка становить 206 700 грн. 00 коп.;

Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по оплаті судового збору в розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп..

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10-ти днів з дня отримання її копії сторонами у справі, шляхом подачі апеляційної скарги через Ватутінський міський суд Черкаської області.

Головуючий В.А.Здоровило

30.05.2016