Справа № 825/792/16
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2016 року Чернігів Справа № 825/792/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Кашпур О.В.,

за участі секретаря - Скугоревої Н.О.,

позивача - ОСОБА_1,

представників відповідачів - ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 25.04.2016 звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області и і просить поновити його на посаді поліцейського Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області із збереженням спеціального звання сержанта; стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 3177, 42 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що звільнення його з посади є незаконним, зазначає, що відповідно до ст. 49-3 КЗпП, не пізніше ніж за два місяці до вивільнення керівник органу внутрішніх справ (підприємства, установи, організації) зобовязаний персонально попередити працівників ОВС, які можуть бути звільнені у результаті реалізації змін в організаційно-штатній структурі органу, про наступне вивільнення (скорочення) під розписку. Відповідачем не дотримано вказаної норми та з наказом про скорочення посади, яку займав позивач, він не був ознайомлений. Позивач вважає, що він має переважне право на залишення на роботі в силу ст. 42 КЗпП, оскільки він має на утриманні безробітну дружину, є студентом 2 курсу Національної академії внутрішніх справ та не має дисциплінарних стягнень. Крім того, відповідно до ст. 49-2 КЗпП одночасно з попередженням про звільнення через зміни в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівнику іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. Керівництво ОВС іншу роботу чи переведення позивачу в іншу місцевість не пропонувало, на його думку йому не дали змоги пройти переатестацію для роботи в поліції, звільнивши з займаної посади. Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що відповідач звільнив його без законної на те підстави, а тому, відповідно до положень ст. 235 КЗпП України зобовязаний поновити його на попередній роботі та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що відповідно до Тимчасового положення про Чернігівській відділ поліції ГУНП в Чернігівській області, затвердженого наказом ГУНП в Чернігівській області 25.11.2015 № 21 прийняття на службу в поліції та звільнення зі служби не належить до компетенції Чернігівського відділу поліції. Відповідач зазначає, що відповідно до Закону України «Про національну поліцію» такі повноваження має лише керівник головного управління Національної поліції в Чернігівській області. Враховуючи зазначене, відповідача вважає, що позовні вимоги про поновлення на службі заявлені до Чернігівського відділу, є безпідставними.

Крім того, відповідач зазначає, що процедура звільнення позивача через скорочення штатів була дотримана. Так, позивача ознайомлено з наказом Національної поліції про зміни у штатах за два місяці до можливого вивільнення, згодом ОСОБА_1 ознайомлено з переліком вакантних посад, що відповідають його кваліфікації, однак позивачем не виявлено бажання зайняти одну з цих посад, а отже в силу вимог Закону України «Про Національну поліцію» позивача звільнено за скороченням штатів

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Чернігівській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити, пояснив, що з наказом про можливе майбутнє вивільнення ОСОБА_1 було ознайомлено не пізніше ніж за два місяці, як того вимагає ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію». 01 лютого 2016 року позивач подав рапорт про переведення для подальшого проходження служби до Управління поліції охорони в Чернігівській області. Однак, 19.02.2016 року позивач подав новий рапорт, яким просив рапорт від 01.02.2016 року не реалізовувати. 20 лютого 2016 року позивач додатково був ознайомлений з переліком наявних вакантних посад, проте з рапортом на призначення не звернувся. Враховуючи наведене відповідач вважає, що від запропонованого працевлаштування в підрозділах поліції позивач відмовився.

Також ГУНП в Чернігівській області вважає, що не заслуговують на увагу посилання позивача на те, що він був позбавлений права на переатестацію для роботи в поліції, оскільки атестація особового складу ГУКИ в Чернігівській області розпочата лише в квітні 2016 року і досі триває, тобто в січні-лютому 2016 року позивач просто не міг її проходити. При цьому він не позбавлений права звернутися із заявою про прийом на службу тоді, коли такий прийом буде здійснюватися.

На думку відповідача, позивач помилково вважає що відповідачем порушено його право переважного залишення на службі, оскільки при працевлаштуванні працівників при зміні організаційної структури переважне право залишення на роботі не застосовується, аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в ухвалі від 19.12.2007, № 6-22563св07.

Вимога про поновлення позивача на попередній посаді також не ґрунтується на нормах матеріального права, оскільки як свідчать надані суду докази така посаді виключена з штатного розкладу установи наказом Національної поліції від 09.12.2015 року № 160, вказаний наказ є чинним та позивачем не оскаржений. На підставі викладеного, відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що згідно наказу № 3о/с від 07.11.2015 відповідно до пунктів 9, 12 розділу ЧI Закону України «Про Національну поліцію» призначено прибулого з Міністерства внутрішніх справ, з присвоєнням спеціальних звань поліції в порядку пере атестування, з 07.11.2015 ОСОБА_1, який мав спеціальне звання сержант міліції, поліцейським Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, присвоївши йому спеціальне звання сержант поліції (а.с. 43).

Судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 118 від 28.12.2015 «Про організаційно-штатні зміни» відповідно до ст.. 15 Закону України «Про національну поліцію», наказу Національної поліції від 09.12.2015 № 160 оголошено перелік змін у штатах Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

Як свідчить перелік змін у штатах Національної поліції (а.с. 35) в Чернігівському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області скорочено 104 посади поліцейських, в тому числі посада ОСОБА_1

Позивач в судовому засіданні підтвердив, що його було ознайомлено з наказом Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 118 від 28.12.2015 «Про організаційно-штатні зміни» та наказом Національної поліції від 09.12.2015 № 160, не пізніше ніж за два місяці до можливого вивільнення.

Відповідач стверджує, що з наказом Національної поліції від 09.12.2015 № 160 ОСОБА_1 було ознайомлено за два місяці до вивільнення, однак надати докази такого ознайомлення не має можливості через їх втрату.

Згідно довідки № 3588/124/43/01/2/2016 від 12.05.2016, наданої представником ГУНП в Чернігівській області, в березні 2016 року в звязку із скороченням штатів Чернігівського відділу поліції, а саме роти Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області було здійснено перевезення службового майна, зокрема особових справ колишніх працівників. Під час перевезення майна та службової документації було виявлено пошкодження та відсутність певної службової документації. По даному факту наказом від 12.05.2016 № 559 було призначено службове розслідування.

ОСОБА_1 подав на імя т.в.о. начальника ГУНП в Чернігівській області рапорт від 01.02.2016 з проханням відрядити його для подальшого проходження служби до Управління поліції охорони в Чернігівській області. В рапорті позивач зазначає про те, що керівництвом поліції охорони в Чернігівській області запропоновано посаду поліцейського в поліції охорони.

Позивачем 19.02.2016 було подано рапорт з проханням не реалізовувати написаним ним рапорт від 01.02.2016, після чого Управлінням поліції охорони в Чернігівській області згідно супровідного листа від 23.02.2016 № 25дск/43/45/01-2016 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області повернено особову справу ОСОБА_1 (а.с.37). Переведення ОСОБА_1 на посаду в Управлінням поліції охорони в Чернігівській області було припинено.

Як свідчать матеріли справи, ОСОБА_1 20.02.2016 було ознайомлено з наявними вакантними посадами в органах Національної поліції по місту Чернігову та по Чернігівській області. Перелік посад та відомість ознайомлення особового складу ЧВП ГУНП в Чернігівській області з вакантними особами міститься в матеріалах справи (а.с. 44-46). Серед переліку запропонованих посад були наявні посади, що відповідають кваліфікації позивача.

Інших рапортів про переведення ОСОБА_1 на іншу вакантну посаду в органах Національно поліції позивачем подано не було.

Згідно ч. 1-3 ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію» у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

В судовому засіданні було встановлено, що згідно наказу Національної поліції від 09.12.2015 № 160 в Чернігівському відділі поліції Головного управління національної поліції відбувалось скорочення посад поліцейських, про що було оголошено наказом Головного управління Національної поліції в Чернігівській області № 118 від 28.12.2015 «Про організаційно-штатні зміни», тобто позивача було ознайомлено з можливим звільненням не пізніше ніж за два місяці, що не заперечується ОСОБА_1 Таким чином, суд вважає, що відповідачем дотримано вимоги ч. 1 ст. 68 Закону України «Про національну поліцію».

З аналізу статей 68, 77 Закону України «Про Національну поліцію» випливає, що позивача, через скорочення його посади, до закінчення двомісячного строку з моменту, можливо було призначити за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі поліції. Визначальною умовою в такому випадку є волевиявлення, особи, що звільняється щодо переходу на іншу посаду. Як свідчать матеріали справи, , а саме відомість (а.с. 44), ОСОБА_1М було ознайомлено з наявністю вакантних посад в м. Чернігові та по Чернігівській області в органах поліції. Зазначене також підтверджують свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Щодо пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які стверджують, що вони не бачили переліку запропонованих вільних посад в органах поліції по м. Чернігові та Чернігівській області, то суд не приймає їх до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та показаннями інших свідків.

Отже з огляду на зазначене, суд вважає, що якщо особа має намір в подальшому проходити служби та погоджується на запропоновану посаду, то вона має подати керівнику органу національної поліції рапорт про призначення, відсутній інший спосіб виявити бажання продовжувати проходження служби. Оскільки позивачем не було виявлено бажання проходити службу за однією з вакантних посад, із списком яких його було ознайомлено, у Головного управління Національної поліції були відсутні підстави для переведення його на іншу посаду. Отже, виходячи із положень ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» відповідач повинен був діяти в межах приписів цієї статті, а саме за відсутності волевиявлення позивача щодо бажання зайняти одну з вакантних посад повинен був звільнити ОСОБА_1 із займаної посади в звязку із скороченням штатів.

Щодо посилань ОСОБА_1 про наявність у нього переважного права на залишення на службі, у відповідно до ст. 42 КЗпПУ, то суд зазначає, що при працевлаштуванні працівників при зміні організаційної структури переважне право залишення на роботі не застосовується. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в ухвалі від 19 грудня 2007 року по справі № 6-22563св07

Суд вважає, що згідно наказу Національної поліції від 09.12.2015 № 160 змінилась саме організаційна структура Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, адже повністю скорочено посади патрульно-постової служби Чернігівського відділу поліції

Суд зауважує, що постановою пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 р. № 9 (розяснено, що, розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням з роботи у звязку зі скороченням штатів, суди зобовязані зясувати, чи дійсно у роботодавця мали місце зміни в організації виробництва і праці (якщо йдеться про звільнення у звязку із ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємства, установи, організації), скорочення чисельності або штату працівників, чи додержувався власник або уповноважений ним орган норм законодавства, що регулюють звільнення працівника, які є докази змін в організації виробництва і праці, а також того, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, і те, чи не мав звільнений працівник переважне право залишитися на роботі та чи було попереджено його за два місяці про наступне звільнення.

Зважаючи на надані докази та враховуючи, що при звільненні позивача зі служби в поліції роботодавцем було дотримано вимоги чинного законодавства, в організаційній структурі Чернігівського відділу поліції відбулися зміни в організаційній структурі, внаслідок чого відбулися зміни в штаті підрозділу, позивача було повідомлено про можливе звільнення через скорочення штату не пізніше ніж за два місяці до такого звільнення, йому було запропоновано вакантні посади в інших підрозділах поліції, що відповідали його кваліфікації, при цьому ОСОБА_1 не було виявлено бажання залишитись на службі у поліції, у том числі останнім й не надано до суду доказів, які б свідчили про таке бажання продовжувати проходження служби в поліції, таким чином суд вважає, що звільнення позивача зі служби відбулося у відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає, що Чернігівським відділом поліції та Головним управлінням національної поліції в Чернігівській області доведено правомірність свої дій при звільненні ОСОБА_1 з посади поліцейського Чернігівського відділу поліції, а позивачем не доведено обґрунтованість його позовних вимог, тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні позову.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя О.В. Кашпур