Справа № 803/322/16
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року Справа № 876/3031/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання Кіри Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року у справі за позовом фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 до Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач - ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Луцької ОДПІ, в якому просив визнати протиправними дій Луцької ОДПІ в частині неприйняття до розгляду заперечень ФОП ОСОБА_1 від 08 лютого 2016 року на акт перевірки №106/17-01/НОМЕР_1 від 19 січня 2016 року та зобовязати відповідача прийняти та розглянути ці заперечення з повідомленням платника податку про місце і час проведення такого розгляду.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області в частині неприйняття до розгляду заперечень фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 08 лютого 2016 року на акт №106/17-01/НОМЕР_1 від 19 січня 2016 року Про результати документальної планової виїзної перевірки СПД ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року. Зобовязано Луцьку обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області прийняти та розглянути письмові заперечення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 08 лютого 2016 року на акт перевірки №106/17-01/НОМЕР_1 від 19 січня 2016 року з повідомленням платника податку про місце і час проведення такого розгляду.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що у ПК України чітко розмежовані строки, відлік яких розпочинається у день настання події та строки відлік яких розпочинається у наступний день, за днем настання події. Апелянт звертає увагу на те, що прямою нормою ПК України чітко передбачено, що до п'ятиденного строку для подання заперечень на акт перевірки враховується і день отримання акта перевірки, тобто, 01 лютого 2016 року, а тому останнім днем подання заперечень є 05 лютого 2016 року. Позивач подав заперечення лише 08 лютого 2016 року, а тому пропустив строк на їх подання. При цьому застосування норм процесуального права, які по іншому регулюють порядок обчислення строків ніж норми ПК України, є необґрунтованим, оскільки саме норми ПК України є пріоритетними для регулювання відносин оподаткування. Помилковим також є твердження суду першої інстанції про те, що ст.86 ПК України, лише наділяє платника податку правом щодо подання заперечення на акт перевірки, оскільки у разі бажання платника скористатися таким правом, ця стаття містить також обовязок подати заперечення на такий акт у встановлений термін. Таким чином, ФОП ОСОБА_1, як і будь - який інший платник податків наділений правом подати свої заперечення на акт, проте реалізація такого права залежить виключно від активної поведінки платника податків. При цьому, необгрунтованим є покликання суду першої інстанції на те, що законодавством не передбачено такої дії контролюючого органу як залишення без розгляду заперечення на акт, а містить обовязок надати обґрунтовану відповідь щодо результатів розгляду заперечення, оскільки з урахуванням усіх обставин справи, саме така обґрунтована відповідь і була надана Луцькою ОДПІ. Апелянт також звертає увагу, що обраний позивачем спосіб захисту права не відповідає його змісту, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог та відсутність юридичних підстав для їх задоволення. Правові наслідки оскаржуваних дій та розгляду заперечень є вичерпаними, оскільки на час розгляду справи в суді Луцькою ОДПІ уже прийняті податкові повідомлення - рішення, які можуть бути оскаржені позивачем як в адміністративному, так і в судовому порядку, тоді як складання акту перевірки є лише службовою діяльністю посадових осіб податкового органу, з огляду на що, не створює жодних правових наслідків для суб'єкта господарювання та не змінює стану його суб'єктивних прав, оскільки сама по собі дія щодо складення акту не породжує настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на права та обов'язки суб'єкта господарювання. Таким чином, дії Луцької ОДПІ щодо відмови у розгляді заперечення не породжують для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливають на права та обов'язки, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправними дій Луцької ОДПІ та зобовязання вчинити дії не можуть бути визнані такими, що спрямовані на захист та відновлення порушених прав та інтересів позивача. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача (апелянта)- ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача- Дягель В.М. у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 21 грудня 2015 року по 13 січня 2016 року Луцька ОДПІ провела документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року.

За результатами вказаної перевірки складено Акт №106/17-01/НОМЕР_1 від 19 січня 2016 року, який отриманий позивачем 01 лютого 2016 року.

Не погодившись з висновками, викладеними в акті перевірки, 08 лютого 2016 року позивач надіслав відповідачу заперечення на вказаний акт, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями фіскального чеку від 08 лютого 2016 року та опису вкладення у цінний лист (а.с.13).

Листом №1230/с/03-18-17-03 від 17 лютого 2016 року Луцька ОДПІ повідомила ФОП ОСОБА_1 про залишення його письмових заперечень на акт перевірки без розгляду у звязку з недодержанням ним вимог п.86.7 ст.86 ПК України щодо термінів подання заперечення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем дотримано визначений ст.86 ПК України строк для подання заперечень на акт перевірки, а тому залишення заперечення від 08 лютого 2016 року на висновки, факти і дані, викладені в акті перевірки 106/17-01/НОМЕР_1 від 19 січня 2016 року без розгляду з підстав пропущення строку їх подання є безпідставним та таким, що суперечить імперативним приписам податкового законодавства. Дії щодо залишення заперечень на акт перевірки без розгляду відповідають критерію юридичної значимості, а отже можуть бути оскаржені до суду та за наслідками розгляду та вирішення справи по суті, можуть бути визнані протиправними.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п.21.1.1, 21.1.2, 21.1.4. п.21.1. ст.21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані, крім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумління виконання покладених на контролюючі органи функцій; не допускати порушень прав та охоронюваний законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до п.86.1 ст.86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

П.86.3 ст.86 ПК України передбачено, що акт (довідка) документальної виїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами органу державної податкової служби, які проводили перевірку, та реєструється в органі державної податкової служби протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Акт (довідка) документальної виїзної перевірки після його реєстрації вручається особисто платнику податків чи його законним представникам або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з вимогами пп.17.1.6 п.17.1 ст.17 ПК України платник податків має право, зокрема, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п.86.7 ст.86 ПК України у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

Як вбачається з матеріалів справи, заперечення від 08 лютого 2016 року на висновки, факти і дані, викладені в акті перевірки №106/17-01/НОМЕР_1 від 19 січня 2016 року позивачем скеровані на адресу відповідача засобами поштового зв'язку 08 лютого 2016 року, що підтверджується копією фіскального чеку УДППЗ «Укрпошта» від 08 лютого 2016 року №34 час 18:59 (а.с.20), копією опису вкладення у цінний лист.

Вказані заперечення отримані представником Луцької ОДПІ 10 лютого 2016 року за №1649/с.

Таким чином, позивачем дотримано визначений ст.86 ПК України строк для подання заперечень на акт перевірки, а тому залишення заперечення від 08 лютого 2016 року на висновки, факти і дані, викладені в акті перевірки №106/17-01/НОМЕР_1 від 19 січня 2016 року без розгляду, з підстав пропущення строку їх подання є безпідставним та таким, що суперечить імперативним приписам податкового законодавства.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та спростовуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Колегія суддів також не приймає до уваги покликання апелянта на те, що дії Луцької ОДПІ щодо відмови у розгляді заперечення не породжують для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливають на права та обов'язки, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправними дій Луцької ОДПІ та зобовязання вчинтии дії не можуть бути визнані такими, що спрямовані на захист та відновлення порушених прав та інтересів позивача, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Таким чином, у контексті наведених приписів до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, позаяк підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод.

Разом з тим, обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що результати розгляду заперечень платника впливають на суть та строки прийняття рішення про визначення грошових зобовязань. Зокрема, податкове повідомлення-рішення приймають протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень платника на акт перевірки та надання (надсилання) йому письмової відповіді (п. 86.8 ПК України).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії щодо залишення заперечень на акт перевірки без розгляду відповідають критерію юридичної значимості, а отже можуть бути оскаржені до суду та, за наслідками розгляду та вирішення справи по суті, можуть бути визнані протиправними.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів прийшла до переконання про те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року у справі № 803/322/16 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

ОСОБА_3

Повний текст ухвали виготовлено 27 травня 2016 року.