Справа № 826/25415/15
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Файдюк В.В., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Бесараб В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, апеляційну скаргу Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи: Публічне акціонерне товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Дочірня компанія «Газ України» НАК «Нафтогаз України» про визнання дій протиправними, скасування постанови про арешт коштів боржника,-

В С Т А Н О В И Л А :

12 листопада 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив, з урахуванням уточнень: визнати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Канцедал О.О. щодо накладення арешту на кошти боржника на підставі постанови від 21.10.2015 протиправною та скасувати, а дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Канцедал О.О. в частині винесення постанови про арешт коштів боржника від 21.10.2015 незаконними.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено частково, визнано дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Канцедал О.О. щодо накладення арешту на кошти боржника на підставі постанови від 21.10.2015 ВП №49094124, які знаходяться на поточних рахунках: №8317, №8317, №8317, №18317 в ПАТ «Державний ощадний банк України», протиправними. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Канцедал О.О. про арешт коштів боржника від 21.10.2015 ВП №49094124 в частині накладення арешту на кошти, які знаходяться на поточних рахунках: №8317, №8317, №8317, №18317 в ПАТ «Державний ощадний банк України». В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України знаходяться виконавчі провадження щодо виконання у примусовому порядку наказів Господарського суду Донецької області та Господарського суду Запорізької області про стягнення з боржника на користь ДК «Газ України» заборгованості, а саме: наказ № 20/77 від 01.07.2001 (ВП №28567436), наказ №7/430 від 27.01.2012 (ВП №32362682), наказ №24/354 від 21.02.2012 (ВП №32595941), наказ №5006/17/83/2012 від 21.12.2012 (ВП №38289820); наказ №908/4411/14 від 09.12.2014 (ВП № 46612317), наказ №908/3263/14 від 27.11.2014 (ВП №46630699), наказ №908/5651/14 від 02.04.2015 (ВП №47634149), наказ №908/65/15-г від 14.07.2015 (ВП №47974620) та постанов відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору з виконання вищезазначених наказів, а саме: постанова №905/2905/14 від 30.01.2015 (ВП №46650446), постанова №38289820 від 22.07.2013 (ВП №48311207), постанова №32595941 від 27.07.2015 (ВП №48311373), постанова №46650446 від 24.07.2015 (ВП №48311617), постанова №46612317 від 23.07.2015 (ВП №48311742), постанова №46630699 від 24.07.2015 (ВП №48311830).

Відповідно до повідомлення стягувачів від 12.08.2015 №14/2-1510В та від 10.08.2015 №31/13-3024 за боржником наявна заборгованість по виконавчих документах у загальній сумі 67 673 579 грн 68 коп.

Разом з тим, 24.07.2014 між ПАТ «Державний ощадний банк України» та Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» укладено договір банківського рахунку № 8317 (а.с. 39-46 Том I).

За цим договором, відповідно до законодавства України, в тому числі Закону України «Про теплопостачання», постанови, нормативно-правових актів Національного банку України, Комунальному комерційному підприємству Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» відкрито поточні рахунки із спеціальним режимом використання на балансовому рахунку 2603 «Розподільчі рахунки суб'єктів господарювання», а саме:

- для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію від категорії споживачів «населення» та з відповідних поточних рахунків із спеціальним режимом використання структурних підрозділів теплопостачальних організацій, рахунок №8317 (далі - населення);

- для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію від категорії споживачів «бюджетні установи» та з відповідних поточних рахунків із спеціальним режимом використання структурних підрозділів теплопостачальних організацій, рахунок №8317 (далі - бюджетні установи);

- для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію від категорії споживачів «інші споживачі» та з відповідних поточних рахунків із спеціальним режимом використання структурних підрозділів теплопостачальних організацій, рахунок №8317 (далі - інші споживачі).

Згідно умов вказаного договору гарантованим постачальником є НАК «Нафтогаз Україна», ККП «Маріупольтепломережа».

На підставі Додаткової угоди №2 від 27.01.2015 до договору банківського рахунку №317 від 24.07.2014 ПАТ «Державний ощадний банк України» відкрито ККП «Маріупольтепломережа» ще один рахунок із спеціальним режимом № 18317 для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію від категорії споживачів - релігійні організації та з відпорних поточних рахунків із спеціальним режимом використання структурних підрозділів теплопостачальних організацій (а.с. 50-52 Том I).

На підтвердження того, що вище рахунки є рахунками із спеціальним режимом використання свідчать листи ПАТ «Державний ощадний банк України» №571 від 17.04.2015 та №652 від 29.04.2015 (а.с. 36-37 Том I).

21 жовтня 2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедалом Олександром Олександровичем винесено постанову ВП №49094124, якою вищенаведені виконавчі провадження об'єднані у зведене та на всі відкриті рахунки, а також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника - Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа», накладено арешт у межах суми 67 673 579 грн 68 коп. (а.с. 12 Том I).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку виконавчої служби та з метою їх відновлення суб'єкт господарської діяльності звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у порушення вимог частини другої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» відповідачем протиправно накладено арешт на кошти, які перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, разом з тим, матеріалами справи не підтверджується, що поточний рахунок № 8317 та інші рахунки, на які оскаржуваною постановою накладено арешт, є рахунками із спеціальним режимом використання, зокрема, пов'язані із видатками на оплату праці та інших захищених законом статей, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено в Законі України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (далі - Закон №606-XIV).

Статтею 1 Закону №606-XIV передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої ст.6 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з частиною першою статті 32 Закону №606-XIV заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

У відповідності до частин першої-другої статті 52 Закону №606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 19-1 та 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки».

Разом з тим, при вирішенні спору, судом першої інстанції не враховано наступні обставини.

Відповідно до частини другої ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 1 частини першої ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Частиною першою ст. 181 КАС України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Інший порядок судового оскарження, у тому числі коло учасників цього оскарження, визначено розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України і статтею 121-2 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами статті 121-1 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про оскарження дій органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 825/2566/14).

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відповідача перебувало зведене виконавче провадження №49094124, з виконання у примусовому порядку наказів Господарського суду Донецької області та Господарського суду Запорізької області про стягнення з боржника на користь ДК «Газ України» заборгованості, а саме: наказ № 20/77 від 01.07.2001 (ВП №28567436), наказ №7/430 від 27.01.2012 (ВП №32362682), наказ №24/354 від 21.02.2012 (ВП №32595941), наказ №5006/17/83/2012 від 21.12.2012 (ВП №38289820); наказ №908/4411/14 від 09.12.2014 (ВП № 46612317), наказ №908/3263/14 від 27.11.2014 (ВП №46630699), постанова №905/2905/14 від 30.01.2015 (ВП №46650446), наказ №908/5651/14 від 02.04.2015 (ВП №47634149), наказ №908/65/15-г від 14.07.2015 (ВП №47974620) та постанов відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору з виконання вищезазначених наказів, а саме: постанова №905/2905/14 від 30.01.2015 (ВП №46650446), постанова №38289820 від 22.07.2013 (ВП №48311207), постанова №32595941 від 27.07.2015 (ВП №48311373), постанова №46650446 від 24.07.2015 (ВП №48311617), постанова №46612317 від 23.07.2015 (ВП №48311742), постанова №46630699 від 24.07.2015 (ВП №48311830).

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» №3 від 13.12.2010 до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Пунктом 3 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що приписами статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що кілька відкритих виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника об'єднуються у зведене виконавче провадження.

Судам необхідно мати на увазі, що за приписами цієї статті об'єднуються у зведене виконавче провадження кілька відкритих виконавчих проваджень тільки про стягнення коштів та лише з одного боржника.

Юрисдикцію судів щодо вирішення справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення в межах конкретного виконавчого провадження, яке об'єднано (приєднано) у зведене виконавче провадження, або зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконавчі провадження по виконанню рішень судів однієї юрисдикції, необхідно визначати з урахуванням положень частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною четвертою статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а слід розглядати в порядку господарського судочинства.

За правилами п. 1 частини першої ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини другої цієї статті якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що рішення першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у даній справі - закриттю.

Згідно з частиною першою ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Згідно зі статтею 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ст. 205 КАС України розглянувши апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу в разі скасування судового рішення і залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 203, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи: Публічне акціонерне товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Дочірня компанія «Газ України» НАК «Нафтогаз України» про визнання дій протиправними, скасування постанови про арешт коштів боржника - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» до Міністерства юстиції України в особі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи: Публічне акціонерне товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Дочірня компанія «Газ України» НАК «Нафтогаз України» про визнання дій протиправними, скасування постанови про арешт коштів боржника - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: В.В.Файдюк,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Файдюк В.В.

Твердохліб В.А.