Справа № 803/719/16
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року Справа № 803/719/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Волмакс» до Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Волмакс» (далі позивач, ТзОВ «Волмакс») звернулося в суд з адміністративним позовом до Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі відповідач, Ковельська ОДПІ), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.03.2016 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання по акцизному податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на суму 18610,50 грн., в тому числі: за основним платежем на 12407,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 6203,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно виніс оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 16.03.2016 року №, оскільки виявлені в акті перевірки порушення щодо заниження товариством акцизного податку, який підлягає сплаті до бюджету за листопад 2015 року, не відповідають фактичним обставинам справи.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

В письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач позовні вимоги ТзОВ «Волмакс» не визнав, посилаючись на те, що встановлені під час перевірки порушення базувалися на здійсненому аналізі податкової звітності позивача. Зазначив, що через мережу АЗС здійснюється лише роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевому споживачеві і такі операції є обєктом оподаткування підакцизним податком, відтак, у звязку із виявленим перевіркою заниженням акцизного податку відповідач правомірно виніс оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Просив справу розглядати без участі їхнього представника.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що з 24.02.2016 року по 26.02.2016 року на підставі наказу Ковельської ОДПІ від 04.02.2016 року № 67 та згідно з п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78, ст. 79 Податкового кодексу України посадовою особою Ковельської ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТзОВ «Волмакс» з питань правильності відображення показників задекларованих у декларації акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів за листопад 2015 року.

За результатами перевірки складено акт від 29.02.2016 року № 344/03-06-15.02-39467871, яким встановлено порушення вимог ст. 213, ст. 214, п.п. 215.3.4 ст. 215, ст. 216 Податкового кодексу України та наказу Міністерства Фінансів України від 23.01.2015 року №14 «Про затвердження форми декларації акцизного податку, Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку» ТзОВ «Волмакс», що призвело до заниження акцизного податку, який підлягає сплаті до бюджету за листопад 2015 року в сумі 12407,32 грн. (а.с. 7-10).

На підставі вищевказаного акту перевірки Ковельською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.03.2016 року № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання по акцизному податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на суму 18610,50 грн., в тому числі: за основним платежем на 12407,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 6203,50 грн. (а.с.6).

Так, перевіркою встановлено, що позивачем у р. 5.4, 6.4 Додатку 6 до декларації з акцизного податку за листопад 2015 року відображено факт реалізації пального для комерційного призначення в сумі 248146,29 грн., однак дана сума не була включена до обєкта оподаткування акцизним податком, в результаті чого відбулось заниження податкового зобовязання зі сплати 5-відсоткового акцизного податку з роздрібного продажу палива, яке було реалізоване позивачем з колонок АЗС кінцевим споживачам, у розмірі 12407,32 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Підпунктом 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 ПК України визначено, що платниками акцизного податку є, зокрема, особа - субєкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Згідно підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 ПК України об'єктом оподаткування є операції, зокрема, з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до пункту 215.1 статті 215 ПК України до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

Підпунктом 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших субєктах господарювання громадського харчування;

Таким чином, обовязковою умовою реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є передача цих товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків.

Національний стандарт України ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять», затверджений наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 05.07.2004 №130, надає визначення поняттям роздрібної та оптової торгівлі.

Роздрібна торгівля це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві та надання йому торговельних послуг.

Оптова торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів за договорами поставки партіями для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання та надавання повязаних із цим послуг.

Відповідно до Спеціального витягу з ЄДР видами діяльності ТзОВ «Волмакс» є, зокрема, роздрібна торгівля пальним та оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктам (а.с. 31-32).

Згідно із Порядком заповнення та подання декларації акцизного податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 року №14, Додаток 6 «Розрахунок суми акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів» до декларації акцизного податку заповнюється в такому порядку:

графа 3 - загальна вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі та у мережі громадського харчування споживачам незалежно від форми розрахунків.

графа 4 - вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання;

у графі 5 «Вартість підакцизних товарів до оподаткування, грн. (гр.3 - гр.4)» вказується різниця між графами 3 та 4 цього розрахунку.

З аналізу наведеного вбачається, що законодавцем окремою графою виділено вартість підакцизних товарів, реалізованих для комерційного використання, та які не включаються у базу оподаткування акцизним податком.

Судом встановлено, що 21.12.2015 року ТзОВ «Волмакс» подало до Ковельської ОДПІ декларацію акцизного податку за листопад 2015 року, зазначивши місцезнаходження пункту продажу товарів м. Ковель, вул. Ватутіна, 2А. В додатку 6 до декларації акцизного податку за листопад 2015 року позивач зазначив: графа 3 - вартість підакцизних товарів, що реалізовані у роздрібній торгівельній мережі, в тому числі у мережі громадського харчування у сумі 2883326,89 грн.; графа 4 - в тому числі від реалізації товарів для комерційного використання у сумі 248146,29 грн.; графа 5 вартість підакцизних товарів до оподаткування у сумі 2635180,06 грн., графа 7 сума податкового зобовязання, що підлягає сплаті до бюджету, 131759,00 грн. (а.с.11-13).

Як вбачається з матеріалів справи, 15.01.2015 року між ТзОВ «Волмакс» (далі постачальник) та ТзОВ ВТФ «Авіас» (далі покупець) укладено договір поставки №П15-92, предметом якого є: постачальник на умовах, викладених в розділах цього Договору, зобовязався поставити, а покупець прийняти та оплатити паливно-мастильні матеріали (бензини, дизельне паливо і газ), надалі іменовані «товар», в кількості і за ціною, передбаченими у додатках, які є невідємною частиною цього Договору (а.с. 14-15).

Умовами даного договору передбачено наступне: товар за цим договором поставляється щоденно і безперервно на умовах EXW АЗС. Перелік АЗС постачальника зазначений в додатку №1 до цього договору; поставка товару оформляється актами прийому-передачі ПММ за формою, передбаченою у додатку №3 до цього договору щомісячно, не пізніше останнього дня звітного місяця; товар поставляється (видається) відповідно з Додатком №4 по довірчим документам покупця: паливним карткам; скретч-карткам.

На підтвердження виконання умов цього договору за листопад 2015 року позивач надав акти прийому-передачі товару від 30.11.2015 року (додаток №3 до договору по скретч-карткам) на загальну суму 733524,72 грн., акт прийому-передачі товару від 30.11.2015 року (додаток №3 до договору по паливним карткам) на загальну суму 329436,30 грн., податкові накладні від 30.11.2015 року №30025 та №30026 (а.с.16-19).

Згідно Спеціального витягу з ЄДР ТзОВ ВТФ «Авіас» за видами діяльності здійснює, зокрема, роздрібну торгівлю пальним та оптову торгівлю твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктам.

З листа ТзОВ ВТФ «Авіас» від 18.03.2016 року №83/6, адресованого позивачу, вбачається, що вартість нафтопродуктів, отриманих від ТзОВ «Волмакс» за договором поставки від 15.01.2015 року №П15-92, протягом листопада-грудня 2015 року була раніше реалізована споживачам по довірчим документам та включена до декларації акцизного податку у таких періодах, яких відбулася фактична реалізація довірчих документів покупцям через торгівельні точки, розташовані у Волинській області (а.с. 27).

Також, 13.11.2015 року між ТзОВ «Волмакс» (далі постачальник) та ТзОВ «Торговий дім «Авіас» (далі покупець) укладено договір поставки №П15-06, предметом якого є: постачальник на умовах, викладених в розділах цього Договору, зобовязався поставити, а покупець прийняти та оплатити паливно-мастильні матеріали (бензини, дизельне паливо і газ), надалі іменовані «товар», в кількості і за ціною, передбаченими у додатках, які є невідємною частиною цього Договору (а.с. 20-21).

Умовами даного договору передбачено наступне: товар за цим договором поставляється щоденно і безперервно на умовах EXW АЗС. Перелік АЗС постачальника зазначений в додатку №1 до цього договору; поставка товару оформляється актами прийому-передачі ПММ за формою, передбаченою у додатку №3 до цього договору щомісячно, не пізніше останнього дня звітного місяця; товар поставляється (видається) відповідно з Додатком №4 по довірчим документам покупця: паливним карткам; скретч-карткам.

На підтвердження виконання умов цього договору за листопад 2015 року позивач надав акти прийому-передачі товару від 30.11.2015 року (додаток №3 до договору по скретч-карткам) на загальну суму 150240,40 грн., акт прийому-передачі товару від 30.11.2015 року (додаток №3 до договору по паливним карткам) на загальну суму 44716,92 грн., податкові накладні від 26.11.2015 року №26026 та від 30.11.2015 року №30027, №30028 (а.с.22-26).

Як вбачається із Спеціального витягу з ЄДР ТзОВ «Торговий дім «Авіас» за видами діяльності здійснює, зокрема, роздрібну торгівлю пальним та оптову торгівлю твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктам.

18.03.2016 року листом №92/3 ТзОВ «Торговий дім «Авіас» повідомило позивача, що вартість нафтопродуктів, отриманих від ТзОВ «Волмакс» за договором поставки від 13.11.2015 року №П15-06, протягом листопада-грудня 2015 року була раніше реалізована споживачам по довірчим документам та включена до декларації акцизного податку у таких періодах, яких відбулася фактична реалізація довірчих документів покупцям через торгівельні точки, розташовані у Волинській області (а.с. 28).

Таким чином, аналізуючи подані позивачем первинні документи, слід дійти висновку, що ТзОВ «Волмакс» згідно договорів поставки від 15.01.2015 року №П15-92 та від 13.11.2015 року №П15-06, укладених з ТзОВ ВТФ «Авіас» та ТзОВ «Торговий дім «Авіас», було реалізовано останнім оптову партію нафтопродуктів, відпуск яких за умовами поставки здійснювався по довірчим документам через АЗС.

Суд зазначає, що порядок відпуску нафтопродуктів на АЗС врегульовано Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та звязку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155 (далі Інструкція №281).

Відповідно до пункту 10.3 даної Інструкції відпуск нафтопродуктів здійснюється: 1) за готівку; 2) за відомостями; 3) за талонами; 4) за платіжними картками.

Пунктом 216.9 статті 216 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобовязань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - є дата надходження оплати за проданий товар.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахункова операція приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Відтак, з наведеного випливає, що відпуск нафтопродуктів таким способом як по довірчим документам - паливним карткам, скретч-карткам не підпадає під регулювання нормами Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та Інструкції № 281.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що Правилами роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року №1442, встановлено, що через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевому споживачу, з огляду на таке.

Пунктом 1 вказаних Правил визначено порядок приймання та роздрібної торгівлі бензином, дизельним паливом, скрапленим вуглеводневим газом, гасом, маслами, мастилами (далі - нафтопродукти), розфасованими нафтопродуктами. Крім того, Правила регламентують вимоги стосовно дотримання прав споживачів щодо належної якості нафтопродуктів, безпеки для життя та здоровя споживачів, навколишнього природного середовища і рівня торговельного обслуговування.

З аналізу наведеного вбачається, що дані Правила регулюють саме порядок роздрібної торгівлі нафтопродуктами та не регулюють правовідносин з оптового продажу.

Крім того, здійснення роздрібного продажу нафтопродуктами через мережу АЗС не позбавляє позивача права здійснювати оптовий продаж нафтопродуктів для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання.

Як вбачається з акту перевірки від 29.02.2016 року № 344/03-06-15.02-39467871, контролюючим органом при проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки ТзОВ «Волмакс» досліджувались лише дані ІС «Податковий блок», податкова декларація з акцизного податку за листопад 2015 року від 21.12.2015 року та розрахунок суми з акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів за листопад 2015 року (додаток 6 до декларації акцизного податку за листопад 2015 року). Тобто, первинні документи бухгалтерського та податкового обліку позивача, на підставі яких були сформовані показники декларації акцизного податку за листопад 2015 року, Ковельська ОДПІ під час документальної перевірки позивача не досліджувала.

За таких обставин суд вважає, що висновки контролюючого органу, зроблені під час документальної перевірки ТзОВ «Волмакс» про заниження останнім акцизного податку за листопад 2015 року є передчасними та такими, що грунтуються лише на припущеннях, оскільки документальна перевірка позивача не спростовує доводи останнього про те, що ТзОВ ВТФ «Авіас» та ТзОВ «Торговий дім «Авіас» сплачують акцизний податок з реалізації кінцевому споживачу придбаних у ТзОВ «Волмакс» паливно-мастильних матеріалів.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів суду правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 16.03.2016 року № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання по акцизному податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на суму 18610,50 грн., з огляду на що дане рішення слід скасувати як протиправне.

Як передбачено частиною першою статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 1378,00 грн., сплачений при подачі позовної заяви до суду згідно платіжного доручення від 11.05.2016 року № 416 (а.с.2).

Керуючись статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області від 16 березня 2016 року № НОМЕР_1.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Волмакс» за рахунок бюджетних асигнувань Ковельської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області судовий збір в розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

ОСОБА_1 Андрусенко