Справа № 462/1352/16-а
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року Справа № 876/3018/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 6 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова про визнання неправомірними дій та зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

14.03.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо неналежного нарахування йому пенсії, як особі інваліду 3 групи, віднесеної до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату щомісячної державної пенсії в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.06.2011 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та з врахуванням виплачених сум.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15 березня 2016 року позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова про визнання неправомірними дій та зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії в частині вимог за період з 01.06.2011 року по 14.09.2015 року залишено без розгляду.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 6 квітня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить скасувати постанову Залізничного районного суду м. Львова від 6 квітня 2016 року та прийняти нову постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що постановою Залізничного районного суду м. Львова від 20.06.2011 року було зобов'язано провести перерахунок його пенсії з жовтня 2006 року. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2013 року частково задоволено апеляційну скаргу відповідача та зобов'язано провести перерахунок пенсії, починаючи з 01.08.2010 року в розмірі щомісяця державної пенсії 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком. Однак, відповідачем був проведений перерахунок пенсії і виплачувався у визначеному судом розмірі лише до червня 2011 року .

Апелянт посилається на те, що відповідно до ст.ст. 50,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право на одержання державної пенсії щомісяця в розмірі шести мінімалоних пенсій за віком та додаткової в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке прийнято у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстації прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 є постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та його віднесено до І категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням №099379 від 16.05.2001 року, виданим Львівською обласною державною адміністрацією, та згідно із довідкою МСЕК №119990 визнаний інвалідом ІІІ групи внаслідок захворювання, повязаного з наслідками аварії на ЧАЕС.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами IІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів ІII групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

В силу ст.62 цього Закону роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання, незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 закріплено, що в одних законах безпосередньо встановлено розміри соціальних виплат, а в інших їх визначення віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України. Відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначення порядку та розмірів соціальних виплат віднесено до відання Кабінету Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 визначено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» у 2015 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного і місцевих бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Вищезазначені положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», прийняті пізніше ніж Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», неконституційними не визнавалися, положення постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є чинними.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо правомірності нарахування позивачу щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова про визнання неправомірними дій та зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії та додаткової пенсії.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.3 ч.1 ст.197, ст.ст. 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Залізничного районного суду м. Львова від 6 квітня 2016 року у справі №462/1352/16-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова про визнання неправомірними дій та зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

ОСОБА_3