Справа № П/811/1712/15.
Суддя: В.С. Мирошниченко
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року Справа № П/811/1712/15.

провадження № 2-кас/811/21/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мирошниченка В.С., розглянув у порядку письмового провадження в м. Кіровограді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ УМВС України в Кіровоградській області від 30.04.2015 року №472 Про надзвичайну подію за участю працівників ДАІ та покарання винних в частині звільнення ОСОБА_1 з посади інспектора з технічного нагляду відділення ДАІ з обслуговування Долинського та ОСОБА_2 районів при УМВС України в області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора з технічного нагляду відділення ДАІ з обслуговування Долинського та ОСОБА_2 районів при УМВС України в області.

На думку позивача, службове розслідування проведено упереджено та з порушенням порядку, визначеного Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 12.03.2013 р. №230, оскільки комісією взято до уваги лише письмові пояснення, написані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 безпосередньо в лікарні під диктовку безпосереднього начальника та під дією медичних препаратів; не вжито заходів щодо опитування ОСОБА_4; взято до уваги покази зацікавлених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Позивач наголошує на тому, що в ході службового розслідування він через перебування на лікарняному був позбавлений можливості належним чином користуватися правами, наданими йому пунктом 6.3 Інструкції про порядок службових розслідувань в органах внутрішніх справ.

ОСОБА_1 стверджує, що в оскаржуваному наказі напад на нього та ОСОБА_7 безпідставно названо конфліктною ситуацією та бійкою, адже з їх боку жодних неправомірних та агресивних дій по відношенню до водія і пасажирів автомобіля ВАЗ-2108 не було, тілесні ушкодження ними не наносилися.

Крім того, позивач зазначає, що неадекватна поведінка водія і пасажирів автомобіля ВАЗ-2108 спричинена їх перебуванням у стані сильного алкогольного спяніння, однак це не відображено у висновках службового розслідування.

Також, в письмових поясненнях представник позивача зазначив, що матеріалами справи не підтверджується факт видачі начальником ВДАІ з обслуговування Долинського та ОСОБА_2 районів капітана міліції ОСОБА_8, ОСОБА_1 та його напарнику ОСОБА_3 14.03.2015 р. наказу про здійснення патрулювання в нічний час лише в межах м. Долинська Кіровоградської області.

На думку представника позивача, матеріалами справи не підтверджується факт заїзду службового автомобіля ДПС під керуванням ОСОБА_1 а потім і заходження 14.03.2015 р. на територію приватного домоволодіння, що обрано відповідачем в якості однієї з підстав для звільнення ОСОБА_1 з посади в оскаржуваному наказі № 472 від 30.04.2015 р.

Також, безпідставним є твердження відповідача про невжиття ОСОБА_1 14.03.2015 р. заходів для своєї особистої безпеки, обране відповідачем в якості однієї з підстав для звільнення ОСОБА_1 в оскаржуваному наказі № 472 від 30.04.2015 р.

На думку представника позивача, відповідачем в оскаржуваному наказі № 472 від 30.04.2015 взагалі у жоден спосіб не мотивоване призначення ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення саме у вигляді звільнення з посади, а не, приміром менш суворого, як-то: догани, суворої догани чи попередження при неповну службову відповідність.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав суду пояснення, згідно позовної заяви.

Відповідач позовних вимог не визнав та наголосив на обґрунтованості висновків службового розслідування та правомірності оскарженого позивачем ОСОБА_9 472. (Т.2, а.с. 4-5, 154-160, 184-189).

Так, у письмових запереченнях проти позову відповідач підтримує встановлені службовим розслідуванням обставини та деталізує події, що передували винесенню оскарженого ОСОБА_9.

1. Відповідно до матеріалів службового розслідування, та пояснень начальника позивача ОСОБА_10 встановлено, що 14.03.2015 позивачу був відданий усний наказ про здійснити патрулювання м. Долинська у вечірній - нічний час з метою профілактики скоєння учасниками дорожнього руху адміністративних правопорушень та дорожньо-транспортних пригод. Згідно пояснень ОСОБА_10, ним звернуто увагу вказаних працівників на неухильному дотриманні положень законодавства та заходів особистої безпеки, визначено місце здійснення профілактичної роботи 14.03.2015 у вечірній час в м. Долинська.

До графіку несення служби особовим складом ВДАІ відповідні зміни внесені не були. Відповідальним за здійснення роботи по лінії штабу в підрозділі був призначений ОСОБА_1, який з цим був ознайомлений, про що свідчить його підпис в розпорядженні про закріплення за співробітниками ДАІ напрямків роботи (стр.74 мат. служб, розслід.) та графіком відповідальних працівників ВДАІ без відповідних змін (стр.73 мат.служб, розслід.).

В початкових поясненнях від 15.03.2014 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вказували, що вирушили до смт Устинівки після 23:00 для паркування транспортного засобу за місцем дислокації та за місцем свого проживання. В наступних поясненнях почали стверджувати, що їм віддано усний наказ про нічне патрулювання та здійснення попередження адміністративних правопорушень в смт Устинівка.

Ігноруючи усний наказ ОСОБА_8 про профілактичне патрулювання м. Долинська, позивач з напарником поїхав на службовому автомобілі на територію Устинівського району.

Зазначеними діями позивачем порушено п.6.3. Інструкції з питань діяльності підрозділів ДПС ДАІ МВС, затвердженої наказом МВС України від 27.03.2009 №111, яким визначено перебування працівників за місцем визначеної дислокації.

2.Посилання позивача на ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту ОВС України, як на обов'язковість виконання протиправного на його думку наказу, а саме з контексту позову: заступання в нічний наряд без зброї, про що повідомлявся неодноразово безпосередній начальник, не відповідає дійсності.

Так, відповідно до передостаннього та останнього абзацу ст. 4 Дисциплінарного статуту, у разі одержання наказу, який суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що повинен негайно поінформувати начальника, який віддав наказ, а в разі підтвердження цього наказу - письмово поінформувати старшого прямого начальника.

Віддання і виконання наказу, який суперечить закону, або невиконання правомірного наказу тягне відповідальність, передбачену цим Статутом та іншими законодавчими актами.

У випадку виконання на їх думку протиправного наказу, позивач повинен був усвідомити, що його можуть притягнути до відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що будь яких письмових інформувань про незаконність усного наказу ОСОБА_10, від ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до старшого прямого начальника не надходило. Вмотивованого рапорту про неможливість заступання в нічний наряд не надходило, відомості щодо такого рапорту від позивача відсутні. Тобто позивач, вважав наказ законним, та у відповідності до вимог Дисциплінарного статуту, почав його виконувати.

3.Що стосується заступання в нічний наряд без зброї, то відповідно до п.11.5 Інструкції з питань діяльності підрозділів ДПС ДАІ МВС, працівники що заступають в наряд, повинні мати при собі табельну вогнепальну зброю, спеціально технічні засоби. Позивачем зазначений пункт проігноровано та не виконано.

Посилання на відсутність закріпленої зброї не відповідає дійсності та спростовується:

- поясненнями ОСОБА_11, помічника начальника відділу, оперативного чергового (стр.6) який зазначив, що близько 07:00 14.03.2015 позивачем отримано табельну вогнепальну зброю, про що зроблено запис та ним поставлено підпис в книзі нарядів;

-поясненнями ОСОБА_12, оперативного чергового, який зазначив, що в 17:00 год. 14.03.2015 позивачем здана табельна вогнепальна зброя про що оперативним черговим зроблено відповідний запис;

-підписом позивача в книзі нарядів на 14.03.2015 (стр.67);

-поясненням начальника ч/ч роти ДПС ДАІ при УМВС ОСОБА_13 (стр. 50), який зазначив, що за позивачем закріплено зброю в 2014 році та після реорганізації вона залишилася за ним закріплена.

Крім того, обов'язок по закріпленню зброї покладається безпосередньо на працівника міліції, адже для цього необхідно виконати ряд дій. Відповідно п.3 Інструкції із заходів безпеки при поводженні з вогнепальною зброєю затвердженою наказом МВС України від 07.09.2011 №657, табельна вогнепальна зброя закріплюється за працівниками ОВС які допущені до самостійного несення служби, склали заліки із знання матеріальної частини зброї, порядку і правил застосування, заходів безпеки при поводженні та виконали практичну стрільбу. Крім того, обов'язковим є подання рапорту про закріплення чи перезакріплення.

4. Під час патрулювання території смт. Устинівка позивачем отримано інформацію про автомобіль білого кольору який здійснює маневри небезпечні для здоров'я та життя людей близько 22:50. Всупереч останньому абзацу ст.10 Закону України Про міліцію, п.6.23, п.6.24 Інструкції з питань діяльності підрозділів ДПС ДАІ МВС, позивач не повідомив чергову частину найближчого райвідділу, не доповів безпосередньому начальнику про отриману інформацію, що вказує на те, що зазначений наряд перебував та здійснював патрулювання поза межами визначеної дислокації без дозволу.

В подальшому, під час здійснення переслідування правопорушника, на 59 сек. відеозапису РІСТ 0055.AVI чутно розмову наряду про відсутність сенсу повідомляти райвідділ про здійснювання переслідування авто. Таким чином, позивачі повторно не сповістили безпосереднього начальника та чергову частину.

Посилання на неможливість здійснити виклик за телефоном 102 у зв'язку із поганим покриттям не відповідає дійсності. Так, на відеозаписі відсутні будь-які розмови щодо відсутності покриття, неможливості здійснити виклик до чергової частини. Натомість чутно (відеозапис РІСТ 0055.AVI 01 хв. 30 сек.) розмову ОСОБА_14 з начальником ОСОБА_2 ОСОБА_15, якого останній називає Євгенійович.

Посилання про доповідь із вказанням причини переслідування та марки автомобіля - не відповідає дійсності, оскільки з розмови чутно лише з'ясування місцеперебування начальника ОСОБА_2 та того, хто перебуває на чергуванні в черговій частині. Потім ОСОБА_14 повибачався, подякував. Вдогінку чутно, як він зазначає що наздоганяють авто оскільки воно не зупиняться, що не вказує, що зазначена інформація була почута, оскільки розмова одразу ж закінчилася, що підтверджується відсутністю діалогу. До того ж це - не є належною формою доповіді, оскільки відповідно до п. 16.2. Інструкції з питань діяльності підрозділів ДПС ДАІ МВС повідомляється (місце початку переслідування; модель, колір, номерний знак транспортного засобу; причину переслідування (відповідність орієнтуванню, протиправні дії водія чи пасажирів такого транспортного засобу, підозра у причетності до скоєння злочину, підтверджена інформація про наявність в салоні автомобіля зброї або заручників, невиконання вимог про зупинку та ін.); особливі прикмети автомобіля, водія або пасажирів; видимі технічні пошкодження чи несправності; постійно інформує про напрямок та маршрут руху транспортного засобу, який переслідується).

Відповідно до пояснень начальника ОСОБА_2 ОСОБА_15 (стр. 49) 14.03.2015 о 22.30 йому дійсно зателефонував ОСОБА_3 та запитав хто черговий в черговій частині ОСОБА_2 Будь-яких інших обставин щодо телефонного дзвінка здійсненого того дня ОСОБА_14 не зазначено.

5. Що стосується заходів особистої безпеки то, відповідно до п. 16.3.3. зазначеної Інструкції з метою забезпечення під час переслідування власної безпеки і безпеки інших учасників дорожнього руху працівник підрозділу ДПС повинен: постійно тримати ввімкненими ближнє світло фар, спеціальні звукові і світлові сигнали, встановлені на патрульному автомобілі. В порушення зазначених вимог позивачем вимкнуто світло фар, що видно на відеозаписі РІСТ 0057.AVI на 10 сек. відеозапису, а також здійснювалося вимикання спеціальних звукових та світлових сигналів протягом всього часу переслідування. Зазначеними діями позивач створював небезпеку для інших учасників дорожнього руху.

Згідно п. 16.3.7. Інструкції, після зупинки транспортного засобу, позивач повинен був негайно доповісти черговому по підрозділу (командиру) про місце, де закінчено переслідування, та одночасно визначитись з необхідністю надання допомоги іншими нарядами ДПС для затримання підозрюваних.

У п.16.3.8 Інструкції зазначено, що у разі, якщо кількість підозрюваних осіб в транспортному засобі який переслідувався, більше 3-х осіб, затримання останніх здійснюється лише після прибуття на місце додаткового наряду ДПС або територіального підрозділу ОВС для надання допомоги.

Зазначені обставини вказують на ряд наявних порушень заходів особистої безпеки зі сторони позивача та нехтуванням безпеки інших учасників дорожнього руху.

6. Посилання позивача на те, що скло автомобіля розбито з вини водія, який не зупинився, за рахунок здійснення ним викручування керма в бік автомобіля, що спричинило удар об жезл - надумане та не відповідає дійсним обставинам.

Так, відповідно до відеозапису РІСТ 0054.AVI працівниками ДАІ помічений автомобіль, що рухався їм назустріч. ОСОБА_3 вийшов на проїзну частину та за допомогою жезла подав водію транспортного засобу, що наближався вимогу про зупинку. Однак автомобіль ВАЗ-2108 спочатку пригальмував, а потім при наближені інспектора набрав швидкість. З відеозапису чітко видно, що автомобіль не змінював напрямку руху та не виконував під час зупинки небезпечних маневрів, що б загрожували життю та здоров'ю працівника, натомість зміни відбувалися лише в швидкості руху.

Також, на відеозаписі видно, як при набранні швидкості автомобілем, ОСОБА_14 робить декілька кроків в його сторону зменшуючи відстань та наносить удар в скло водія, а потім повідомляє, що розбив скло сівши до салону службового автомобіля.

Варто звернути увагу, що сигнал для зупинки транспортного засобу ОСОБА_14 виконував лівою рукою, а для нанесення удару переклав жезл в праву руку, що вказує на усвідомленість та умисність вчинених дій.

7. Посилання на відсутність огорожі під час в'їзду на територію домоволодіння - не відповідає дійсності, оскільки на відеозаписі РІСТ 0057.AVI - 00:32 видно зелений дерев'яний паркан, при повороті та в'їзді в двір домоволодіння. Характер слідів зупинки автомобіля вказує, що автомобіль здійснив заїзд за паркан приватної власності. Автомобіль що стояв в середині подвір'я, розвішаний випрасуваний одяг та увімкнене світло на території домоволодіння вказують, що зазначене територія не є покинутою чи безхазяйною.

В тому випадку, якби позивачем не нехтувались вимоги, щодо здійснення постійного освітлення приладами ближнього світла, він мав би можливість завчасно розгледіти напрямок руху автомобіля.

Крім того, невідповідають тверджень позивача щодо наявності підстав входу до приватної власності не відповідає дійсності, оскільки дії водія автомобіля на той час не підпадали під кваліфікацію злочину, а складали лише ознаки адміністративного проступку. На відеозапису позивач з напарником одразу пробігли в двір та вирушили за автомобілем без відповідних на те підстав. На відеозаписі крик при в'їзді до подвір'я не зафіксований в той час, як на такій же відстані далі на відео можна почути крики які виникли в результаті конфлікту та з'ясуванню відносин.

В своїх численних письмових поясненнях ОСОБА_1 та ОСОБА_14, кожного разу по різному висвітлювали причину входу в двір по вул. Куйбишева. Спочатку вони стверджували, що це ніякий не двір, а проїзд до поля. Потім повідомляли, що вони чули крик схожий на чоловічий та подумали, що автомобіль ВАЗ-2108, ВА 1473 BE здійснив наїзд у дворі на пішохода та через вказану обставину зайшли на територію двору для припинення кримінального правопорушення, що в свою чергу вказую на нещирість та спотворення фактичних обставин.

Опитані ОСОБА_6 та ОСОБА_5 по-іншому вказали про перебіг подій та зазначили, що працівники безпідставно зайшли на територію домоволодіння останнього та розпочали бійку. Як вказав ОСОБА_5 працівники ДАІ першими почали наносити удари ОСОБА_6, через що виникла бійка з правоохоронцями а ОСОБА_5 граблями побив службовий автомобіль ДАІ.

Крім того, відеозапис підтверджує, що в той час, коли переслідувана машина в'їжджала в двір та перед нею був інший автомобіль та дерево, позивач знаходився в автомобілі та не міг почути крик. Також не відповідають дійсності обставини, щодо оцінки обстановки, оскільки на відеозаписі позивач з напарником одразу після зупинки продовжили рух по подвір'ю та вирушили в сторону городу.

Згідно з існуючими інструкціями працівник міліції зобов'язаний переглянути міри особистої безпеки, діяти послідовно та упевнено. У разі, якщо заздалегідь передбачається небажаний розвиток подій, то необхідно обмежитися встановленням особи порушника, його місця проживання або роботи. При неможливості своїми силами припинити протиправні дії порушника необхідно повідомити засобом зв'язку наряд міліції або чергову частину міліції.

Відповідно до п. 1.1 розділу IV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України, затверджених наказом МВС від 22.02.2012 № 155, поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника міліції.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не виконали усний наказ начальника підрозділу та без його дозволу на службовому автомобілі поїхали до смт Устинівка, чим порушили вимоги ст.ст.1, 7 Дисциплінарного статуту ОВС, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № З 460-1V, Присяги працівника органів внутрішніх справ, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382. Крім того, ОСОБА_3 під час зупинки автомобіля ВАЗ-2108, н.з. ВА 1473 BE наніс удар жезлом по склу лівої дверки та своєю дією порушив вимоги ст. 5 ЗУ Про міліцію у якій зазначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій.

Наслідком недотримання ОСОБА_1 вимог ст.ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту ОВС, Присяги працівника органів внутрішніх справ, стало те, що він без належних на те підстав, не вживши заходів для своєї особистої безпеки, зайшов у двір приватного домоволодіння, чим порушив ст. 11 ЗУ Про міліцію, відповідно до положень якої міліції для виконання покладених на неї обов'язків надається право входити безперешкодно у будь-який час доби на земельні ділянки, в жилі та інші приміщення громадян у разі переслідування злочинця або припинення злочину, що загрожує життю мешканців; перебувати на земельних ділянках, в жилих та інших приміщеннях громадян за їхньою згодою, а також на території і в приміщеннях підприємств, установ і організацій з повідомленням про це адміністрації з метою забезпечення безпеки громадян, громадської безпеки, запобігання злочину, виявлення і затримання осіб, які його вчинили. Крім цього вказаними працівниками ДАІ порушений п. 1.1 розділу IV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту ОВС при визначенні виду дисциплінарного стягнення повинні враховуватись тяжкість проступку, обставини за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, а також ставлення до виконання службових обов'язків.

Обираючи міру дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 було враховано всі критерії та обставини справи, а міра дисциплінарного проступку з урахуванням всіх факторів обрана саме звільнення з посади, що не є крайнім заходом дисциплінарного впливу. ОСОБА_9 №172 о/с від 15.05.2015 р. ОСОБА_1 призначено дільничним інспектором міліції Бобринецького РВ УМВС (а.с.190).

До того ж, станом на 07.11.2015 всі працівники міліції, які проходили службу в структурних, територіальних підрозділів УМВС України в області звільнені з ОВС, а штатні посади скорочені в зв'язку із набранням чинності Законом України Про Національну поліцію.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №730 від 16.09.2015 Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ, УМВС України в Кіровоградській області, перебуває в стадії припинення (ліквідації).

Станом на теперішній час позивач звільнений з системи ОВС та не зарахований до лав Національної поліції. У випадку задоволення позову рішення суду виконати буде неможливо.

Представник відповідача зазначив, що згідно наказу УМВС України № 101 о/с дек від 17.03.2015 позивача з 25.02.2015 призначено на посаду інспектора з технічного нагляду, за рахунок посади старшого інспектора з технічного нагляду ВДАІ з обслуговування Долинського та ОСОБА_2 при УМВС.

Позивачем написано рапорт від 25.02.2015 про призначення його на посаду інспектора з технічного нагляду ВДАІ з обслуговування Долинського та ОСОБА_2 районів на якому є клопотання про задоволення зазначеного за підписом начальника УДАІ та резолюція начальника УМВС ОСОБА_16 від 25.02.2015 про необхідність управлінню кадрів підготування зазначені матеріали.

Подання від 25.02.2015 про призначення позивача на зазначену посаду підписано начальником УДАІ.

Згідно наказу УМВС України № 101 о/с дек від 17.03.2015 ОСОБА_8 з 25.02.2015 призначено начальником ВДАІ з обслуговування Долинського та ОСОБА_2 районів при УМВС. ОСОБА_8 написано рапорт про призначення на посаду начальника ВДАІ з обслуговування Долинського та ОСОБА_2 районів на якому є клопотання про задоволення зазначеного та резолюція начальника УМВС ОСОБА_16 від 25.02.2015 про необхідність управлінню кадрів підготування зазначені матеріали.

Подання від 25.02.2015 про призначення позивача на зазначену посаду за підписом начальника УДАІ.

Таким чином, враховуючи навантаження на кадровий апарат, наказ про призначення був виданий пізніше, про те було погодження та резолюція начальника про призначення позивача та ОСОБА_17 на зазначені посади. А тому починаючи з 25.02.2015 позивач був підпорядкований ОСОБА_17 як безпосередньому керівнику в порядку визначеному Дисциплінарним статутом ОВС.

Згідно матеріалів службового розслідування, письмових пояснень ОСОБА_8 позивачу віддано 14.03.2015 усний наказ про необхідність здійснення патрулювання м. Долинська. Зазначені обставини не суперечать ст.4 Дисциплінарного статуту ОВС.

До того ж, позивач сам в позові зазначає що наказ був усний, сторонами зазначений факт не ставиться під сумнів.

Таким чином позивач мав можливість повідомити про незаконність зазначеного наказу, про те він цього не вчинив, що вказує на те, що позивач вважав наказ законним та не ставив його під сумнів. Матеріалами службового розслідування не встановлено та не знайдено будь-яких даних щодо незаконності зазначеного наказу.

8. Відповідно до ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту ОВС при визначенні виду дисциплінарного стягнення повинні враховуватись тяжкість проступку, обставини за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, а також ставлення до виконання службових обов'язків

Обираючи міри дисциплінарного стягнення було враховані всі критерії та обставини справи.

Керівництвом УМВС в області була врахована тяжкість проступку, що викликала суспільний резонанс (конфліктну ситуацію), призвела до пошкодження транспортного засобу, керування транспортним засобом без увімкнених світлових - звукових приборів, що наражало на небезпеку інших учасників дорожнього руху, а також враховано нехтування заходів особистої безпеки. Враховані й обставини, за яких його скоєно, а саме не інформування чергового та безпосереднього керівника, не дотримання заходів особистої безпеки, порушення режиму та методики переслідування передбаченого Інструкцією.

Взято до уваги попередню поведінку позивача, враховані заохочення, участь в антитерористичній операції та ін. відомості, ставлення до виконання службових обов'язків, а також визнання (в даному випадку не визнання своєї вини) та неодноразову зміну пояснень під час проведення службового розслідування.

З урахуванням всіх обставин справи було обрано вид дисциплінарного стягнення як звільнення з посади, що не є крайнім та найсуворішим заходом впливу.

9. До того ж, за фактом повідомлення, що надійшло 15.03.2015 до ОСОБА_2 УМВС в області від інспектора ВДАІ ОСОБА_3 про те що 14.03.2015 спільно з позивачем перебуваючи у форменому одязі на службовому автомобілі отримали тілесні ушкодження, СВ ОСОБА_2 внесені відомості до ЄДР №0000067 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

Постановою слідчого СВ ОСОБА_2 УМВС від 02.07.2015 р. кримінальне провадження №0000067 від 15.03.2015 по факту насильства щодо працівника правоохоронного органу - закрито в зв'язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 КК України.

Слідчим Устинівського РВ під час перевірки встановлено та підтверджено обставини які мали відображення в матеріалах службового розслідування.

10. Щодо закриття кримінального провадження стосовно позивача за ч.2 ст. 365 КК України, зазначив, що згідно з п.23 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

В даному випадку позивач притягався до відповідальності за порушення службової дисципліни, а не наявність в його діях ознак кримінального правопорушення чи порушення кримінальної справи за фактом.

Відсутність ознак кримінального порушення не виключає наявності порушення службової дисципліни. Зазначений факт жодним чином не впливає та не спростовує порушення службової дисципліни, оскільки це є різні провадження.

Зазначена правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 24.02.2016 К/9991/78064/12 в якій суд зазначив: Суд правильно вказав на безпідставність посилання позивача на постанову слідчого прокуратури м.Першотравенська Дніпропетровської області про відмову в порушенні кримінальної справи від 27.04.2012 р., якою встановлено відсутність ознак злочину в неправомірних діях ОСОБА_5 та ОСОБА_4, як на підставу для визнання незаконним та скасування наказу ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 17.04.2012 р. № 804, оскільки відсутність в діях вказаних осіб ознак злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, не виключає наявного грубого дисциплінарного правопорушення та підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновком судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог 0С0БА_4.

11. Згідно наказу УМВС України в області від 06.11.2015 №386 о/с По особовому складу позивач звільнений з ОВС згідно з п. 10 та 11 розділу XI Закону України Про національну поліцію та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС за п. 64 г (через скорочення штатів). До лав Національної поліції позивача не зараховано.

Крім того, зазначене звільнення було оскаржено до суду. Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.01.2016, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2016 зазначений позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Враховуючи викладене УМВС України в Кіровоградській області правомірно застосувало заходи дисциплінарного впливу до позивача, а наказ про покарання є законним та правомірним ( т.2 а.с.154-165, 183-216).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив, що з 14 на 15 березня 2015 р. на території власного будинку у нічний час почув крик дружини, забіг до будинку і побачив закривавленого сина - ОСОБА_3 і ОСОБА_1 Він викликав міліцію і швидку медичну допомогу. В подальшому фіксував на фотоапарат місце події, оскільки у оперативної групи не виявилось ні фотоапарату ні паперу (т.2 а.с.217).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що у пізній нічний час 14.03.2015 р. перебувала в автомобілі ВАЗ 2108 з хлопцями, яке не зупинилось на вимогу працівників ДАІ. Вони чітко усвідомлювали, що їх зупиняє працівник ДАІ, оскільки той був одягнений у формений одяг, а поруч був спеціально обладнаний автомобіль ДАІ. Проте водій вирішив не зупинятись і втік від машини ДАІ ( т.2 а.с.219).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що згідно усного наказу керівника, він з ОСОБА_1 здійснювали патрулювання в смт Устинівці. Зброї та рації у них не було в звязку з тим, що після реорганізації ДАІ їх картки були недійсні і їм не видали ні зброю, ні рацію.

Близько 22:30 23:00 год. 14.03.2015 р. вони помітили підозріле авто, яке намагались зупинити, проте автомобіль спочатку майже зупинившись, різко продовжив рух. Намагались викликати підкріплення, але не змогли. Після того, як вони наздогнали зазначене авто, отримали значні тілесні ушкодження від хлопців, які знаходились у зазначеному авто. Ці ж хлопці також пошкодили службовий автомобіль ДАІ. В подальшому приїхали до його батька, де отримали медичну допомогу і викликали оперативну групу.

На підставі усної ухвали суду, та занесеною до журналу судового засідання від 26.05.2016 р., розгляд справи проведено в порядку письмового провадження у відповідності до ст.122 КАС України (т.2, а.с. 233).

Суд заслухав пояснення представників сторін, покази свідків, дослідив подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, зясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

16.09.2015 р. постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду у справі №П/811/1712/15 за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді - у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

12.11.2015 р. ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.09.2015 р. залишено без змін.

23.03.2016 р. ухвалою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16.09.2015 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2015 р. скасовано а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Підставою скасування стало те, що суд першої інстанції у рішенні зазначив, що висновок службового розслідування, затверджений 14.04.2015 р. містить неточності у викладі обставин події, що сталась 14.03.2015 р., проте не надав належної оцінки цій обставині, не дослідивши, які саме суперечності містяться у вказаному висновку, та яким чином вони можуть вплинути на правильність прийняття оскаржуваного рішення субєкта владних повноважень.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог та підтверджуючи правильність рішення відповідача, суди не надали оцінку тяжкості проступку, обставинам, за яких його скоєно, заподіяній шкоді, попередній поведінці позивача та визнання ним своєї вини, його ставлення до виконання службових обов'язків.

Крім того, судами не надано жодної оцінки тому факту, що в результаті події, що сталась 14.03.2015 р. відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України за фактом перевищення службовими особами відділення ДАІ з обслуговування Долинського та ОСОБА_2 районів при УМВС в Кіровоградській області службових повноважень, яке у звязку з відсутністю в діях службових осіб складу даного правопорушення, закрито постановою прокуратурою Кіровоградської області від 13.07.2015 р.

Відсутність дослідження вказаних обставин справи дало підстави стверджувати про необґрунтованість та передчасність висновків про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів ВАСУ зазначила, що:

1. Судами не встановлено, чи приймався УМВС в області наказ на виконання наказу УМВС від 30.04.2015 №472 відповідно до ч.5 ст.18 ЗУ "Про Дисциплінарний статут ОВС України".

Судом встановлено, що відповідний наказ не приймався, оскільки наказом №172 о/с дск від 15.05.2015 р. ОСОБА_1 на підставі подання, атестаційного листа, листа узгоджень було призначено дільничним інспектором міліції ( т.2 ст.184).

2.Суди не встановили, чи міг позивач об'єктивно вжити дії спрямовані одночасно на припинення правопорушення, вчиненого водієм автомобіля ВАЗ2108 та на захист особистої безпеки.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що позивач міг вжити заходів на припинення правопорушення вчинене водієм ВАЗ-2108 та на захист особистої безпеки у випадку дотримання службової дисципліни.

Так, під час патрулювання території смт Устинівка, близько 22.50 год. ОСОБА_1 отримав інформацію про автомобіль білого кольору який здійснює маневри небезпечні для здоров'я та життя людей. Всупереч останньому абзацу ст. 10 Закону України Про міліцію, п.6.23, п.6.24 Інструкції з питань діяльності підрозділів ДПС ДАІ МВС, позивач не повідомив чергову частину найближчого райвідділу, не доповів безпосередньому начальнику про отриману інформацію.

В подальшому під час здійснення переслідування правопорушника, що підтверджується відеозаписом, позивач повторно не сповістив свого безпосереднього начальника та чергову частину.

Посилання на неможливість здійснити виклик за тел.102 у зв'язку із поганим покриттям - не відповідає дійсності. На відеозаписі з службового автомобіля відсутні будь- які розмови щодо відсутності покриття, неможливості здійснити виклик до чергової частини. Проте, чути розмову ОСОБА_14 з начальником ОСОБА_2 райвідділу ОСОБА_15

Пояснення ОСОБА_1 про доповідь із вказуванням причини переслідування та марки автомобіля також не відповідає дійсності, оскільки з розмови чутно лише з'ясування місцеперебування начальника ОСОБА_2 та того, хто чергує в черговій частині. Потім ОСОБА_14 вибачився, подякував та чути, як він говорить що наздоганяють авто оскільки воно не зупиняється. Але, це не вказує, що зазначена інформація була почута, оскільки розмова одразу ж закінчилася, що підтверджується відсутністю діалогу. Належною формою доповіді є доповідь відповідно до п. 16.2. Інструкції з питань діяльності підрозділів ДПС ДАІ МВС, в якій повідомляється: місце початку переслідування; модель, колір, номерний знак транспортного засобу; причина переслідування (відповідність орієнтуванню, протиправні дії водія чи пасажирів такого транспортного засобу, підозра у причетності до скоєння злочину, підтверджена інформація про наявність в салоні автомобіля зброї або заручників, невиконання вимог про зупинку та ін.; особливі прикмети автомобіля, водія або пасажирів; видимі технічні пошкодження чи несправності; постійно інформується про напрямок та маршрут руху транспортного засобу, який переслідується.

Щодо заходів особистої безпеки то, відповідно до п. 16.3.3. зазначеної Інструкції, з метою забезпечення під час переслідування власної безпеки і безпеки інших учасників дорожнього руху працівник підрозділу ДПС повинен: постійно тримати ввімкненими ближнє світло фар, спеціальні звукові і світлові сигнали, встановлені на патрульному автомобілі. В порушення зазначених вимог позивачем вимикалось світло фар, що видно на 10 сек. відеозапису, а також здійснювалося вимикання спеціальних звукових та світлових сигналів протягом всього часу переслідування. Зазначеними діями позивач створював небезпеку для інших учасників дорожнього руху.

Згідно п. 16.3.7. Інструкції, після зупинки транспортного засобу, позивач повинен був негайно доповісти черговому по підрозділу (командиру) про місце, де закінчено переслідування, та одночасно визначитись з необхідністю надання допомоги іншими нарядами ДПС для затримання підозрюваних. У разі, якщо кількість підозрюваних осіб в транспортному засобі який переслідувався, більше трьох осіб, затримання останніх здійснюється лише після прибуття на місце додаткового наряду ДПС або територіального підрозділу ОВС для надання допомоги (п.16.3.8. Інструкції).

З викладеного вбачається, що у випадку дотримання службової дисципліни та виконання алгоритму дій передбаченого інструкцією, позивач міг забезпечити попередження, припинення адміністративного проступку та забезпечити захист особистої безпеки не наражаючи себе на небезпеку.

3.Суди не перевірили та не встановили жодної обставини, що підтверджувала б наявність будь-якого наказу, усного чи письмового щодо мети, маршруту та характеру патрулювання позивачем 14.03.2015 р.

Починаючи з 25.02.2015 ОСОБА_1 був підпорядкований начальнику ВДАІ з обслуговування Долинського та ОСОБА_2 районів ОСОБА_8 як безпосередньому керівнику в порядку визначеному Дисциплінарним статутом ОВС.

Так згідно матеріалів службового розслідування, письмових пояснень ОСОБА_8, було встановлено, що позивачу віддано 14.03.2015 усний наказ про необхідність здійснення патрулювання м. Долинська. Зазначені обставини не суперечать ст.4 Дисциплінарного статуту ОВС. ОСОБА_1 особисто в позові зазначає, що наказ був усний і ОСОБА_19 наказав здійснювати нічне патрулювання на виявлення нетверезих водіїв на території обслуговування, тобто Долинського та ОСОБА_2 районів.

Виходячи з викладеного, усний наказ щодо місця патрулювання по різному сприймався начальником та його підлеглими, а оскільки наказ був усним та по різному трактується ОСОБА_8, ОСОБА_20 і ОСОБА_3, відсутня можливість встановити істинне розпорядження ОСОБА_8 щодо місця патрулювання 14.03.2015 р.

4.Суд першої інстанції зазначив, що висновок службового розслідування, затверджений 14.04.2015 р. містить неточності у викладі обставин події, що сталась 14.03.2015 р. проте не надав належної оцінки цій обставині, не дослідивши які саме суперечності містяться у вказаному висновку, та яким чином вони можуть вплинути на правильність прийняття оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень.

Суд першої інстанції у постанові від 16.09.2015 р. зазначив, що висновок службового розслідування обставин отримання тілесних ушкоджень працівниками ВДАІ з обслуговування Долинського та ОСОБА_2 районів при УМВС ОСОБА_1 та ОСОБА_3, затверджений 14.04.2015 р. містить неточності у викладені обставин подій, проте з огляду на встановлені судом обставини, такі неточності не вплинули на кваліфікацію дій позивача як дисциплінарного поступку (т.2 а.с.52 звор.).

Аналізуючи матеріали справи суд дійшов висновку, що неточності у викладені обставин в матеріалах службового розслідування, стосуються лише отримання позивачем тілесних ушкоджень, які мають значення для визначення ступеня відповідальності осіб які заподіяли ці тілесні ушкодження ОСОБА_1 і ОСОБА_3 (ОСОБА_2, ОСОБА_6 та інш.). Ці дії є кінцевим епізодом подій переслідування правопорушників, а тому ніяким чином не впливають на кваліфікацію дій позивача як дисциплінарного проступку ( т.1 а.с.58-222).

5. Суди не надали оцінку тяжкості проступку, обставинам, за яких його скоєно, заподіяній шкоді, попередній поведінці позивача та визнання ним своєї вини, його ставлення до виконання службових обов'язків.

Обираючи міри дисциплінарного стягнення УМВС в області було враховані всі критерії та обставини справи: тяжкість проступку, що викликала суспільний резонанс (конфліктну ситуацію), призвела до пошкодження транспортного засобу, керування транспортним засобом без увімкнених світлових - звукових приборів, що наражало на небезпеку інших учасників дорожнього руху, не інформування чергового та безпосереднього керівника, не дотримання заходів особистої безпеки, порушення режиму та методики переслідування передбаченого Інструкцією (ст.10,14 Дисциплінарного статуту ОВС).

Враховано попередню поведінку позивача, враховані заохочення, участь в антитерористичній операції та інші відомості, ставлення до виконання службових обов'язків, невизнання своєї вини та неодноразовому зміні пояснень під час проведення службового розслідування ( т.1 а.с.206-209).

Враховуючи всі обставини справи було обрано вид дисциплінарного стягнення як звільнення з посади, що не є крайнім та найсуворішим заходом впливу. ОСОБА_1 продовжив службу в ОВС на іншій посаді.

6.Судами не надано жодної оцінки тому факту, що в результаті події, що сталась 14.03.2015р. відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України - за фактом перевищення службовими особами відділення ДАІ з обслуговування Долинського та ОСОБА_2 районів службових повноважень, яке у зв'язку з відсутністю в діях службових осіб складу даного правопорушення, закрито прокуратурою області від 13.07.2015 р.

Підставою для винесення оскаржуваного наказу є притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення службової дисципліни, а не наявності в його діях ознак кримінального правопорушення чи порушення кримінальної справи за фактом.

Відсутність ознак кримінального порушення не виключає наявності порушення службової дисципліни. Зазначений факт жодним чином не впливає та не спростовує порушення службової дисципліни оскільки це є різні провадження.

Щодо правомірності оскаржуваного наказу УМВС в Кіровоградській області від 30.04.2015 р. №472 суд зазначає наступне.

ОСОБА_9 №101 о/с від 17.03.2015 р. ОСОБА_1 був призначений і з 25.02.2015 р. перебував на посаді інспектора з технічного нагляду ВДАІ з обслуговування Долинського та ОСОБА_2 районів УМВС України в області.

15.03.2015 року УМВС України в області був виданий наказ №235 Про призначення та проведення службового розслідування, створено комісію з проведення службового розслідування, доручено провести повне, всебічне та обєктивне службове розслідування з метою дослідження обставин отримання тілесних ушкоджень інспектором з організації дорожнього руху відділення ДАІ з обслуговування Долинського та ОСОБА_2 районів при УМВС в області лейтенантом міліції ОСОБА_3 та інспектором з технічного нагляду цього ж підрозділу лейтенантом міліції ОСОБА_1

За висновком службового розслідування, затвердженим 14.04.2015 р. т.в.о начальника УМВС України в Кіровоградській області, запропоновано звільнити з посади інспектора з технічного нагляду відділення ДАІ з обслуговування Долинського та Устиніського районів при УМВС України в Кіровоградській області лейтенанта міліції ОСОБА_1 за порушення вимог ст.5, 11 ЗУ Про міліцію, Присяги працівника органів внутрішніх справ, ст.1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, п.1.1 розділу IV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, що виразилося у нехтуванні заходами особистої безпеки та непрофесійних діях, які у подальшому призвели до виникнення конфліктної ситуації.

30.04.2015 р. т.в.о начальника УМВС в Кіровоградській області виніс наказ №472 Про надзвичайну подію за участю працівника ДАІ та покарання винних, яким, зокрема, до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади.

Даний наказ і є предметом оскарження в суді.

Судом встановлено та підтверджується висновком службового розслідування, що 14.03.2015 р. начальник ВДАІ з обслуговування Долинського та ОСОБА_2 районів ОСОБА_8 видав усний наказ ОСОБА_1 та ОСОБА_3 здійснити патрулювання у вечірній час з метою профілактики скоєння учасниками дорожнього руху адміністративних правопорушень та дорожньо-транспортних пригод. Близько 23.00 год. в смт.Устинівка вказані працівники помітили автомобіль, що рухався їм назустріч. ОСОБА_3 здійснив заходи по зупиненню автомобіля: вийшов на проїзну частину, жезлом подав водію автомобіля ВАЗ 2108, що наближався, вимогу про зупинку. Автомобіль ВАЗ-2108 вимогу про зупинку не виконав. ОСОБА_3 жезлом, що знаходився в його правій руці наніс удар по склу лівої двері автомобіля.

Зважаючи на ту обставину, що автомобіль ВАЗ-2108 не зупинився, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на службовому автомобілі ВАЗ-21099 із увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольорів розпочали переслідування автомобіля ВАЗ 2108. Про переслідування автомобіля ВАЗ-2108, водій якого не виконав вимогу про зупинку, свого начальника ОСОБА_21 та чергову частину ОСОБА_2 не повідомляли. Коли обидва транспортні засоби знаходилися на вул. Куйбишева смт. Устинівка, автомобіль ВАЗ-2108 заїхав у двір будинку №112. ОСОБА_1 заїхав за паркан домоволодіння та зупинив службовий автомобіль ВАЗ-21099. Після цього ОСОБА_3 та ОСОБА_1 побігли всередину двору до автомобіля ВАЗ-2108. На території городу, розташованого за двором вказаного домоволодіння між працівниками ДАІ з одного боку та водієм і пасажирами автомобіля ВАЗ-2108 з іншого, виникла конфліктна ситуація, що переросла в бійку.

З огляду на чисельну меншість, ОСОБА_1 з ОСОБА_3 вибігли з двору та сіли в службовий автомобіль. ОСОБА_5 із предметом в руках, схожим на граблі з своїми товаришами почав наносити удари граблями по капоту та інших деталях кузова автомобіля ДАІ, а також по проблискових маячках.

У подальшому ОСОБА_1 та ОСОБА_3 поїхали з місця події до будинку батька ОСОБА_3 - ОСОБА_18, який викликав швидку медичну допомогу. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було доставлено до ОСОБА_2 ЦРЛ, де їх було госпіталізовано. В подальшому ОСОБА_1 та ОСОБА_3 продовжували лікування в Кіровоградській обласній лікарні та лікарні УМВС.

Порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються ст.18 ЗУ "Про міліцію", що діяв на момент спірних правовідносин, Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Положення визначено, що права, обов'язки і відповідальність осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, що випливають з умов служби визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Згідно ст. 2 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 7 Закону України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Частиною 1 ст. 5 цього ж Закону передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Зі змісту ст. 12 Закону України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до положень ст. 14 зазначеного Закону з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

На переконання суду службовим розслідуванням правильно встановлений факт порушення присяги працівника органів внутрішніх справ, правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, що виразилося у нехтуванні заходами особистої безпеки та непрофесійних діях, які у подальшому призвели до виникнення конфліктної ситуації.

Необхідно зазначити, що такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу (ч.5 ст.18 ЗУ «Про Дисциплінарний статут ОВС України»).

Як вбачається з рапорту ОСОБА_1, останній погодився із запропонованою посадою дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції громадської безпеки Бобринецького РВ УМВС України в області (т.1 а.с. 25).

Таким чином позивач погодився на зайняття іншої посади та відповідно з наказом від 30.04.2015 року № 472. Тим самим він підтвердив факт вчинення ним дій, які стали підставою для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади.

Щодо позовної вимоги про поновлення позивача на посаді.

Вимога позивача про поновлення його на посаді інспектора з технічного нагляду відділення ДАІ з обслуговування Долинського та ОСОБА_2 районів при УМВС України в області задоволенню не підлягає з наступних підстав.

ОСОБА_9 начальника УМВС України в Кіровоградській області №383 о/с від 06.11.2015 р. дільничний інспектор, лейтенант міліції ОСОБА_1 на підставі п.10,11 розд. Х1 ЗУ "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС звільнений з 06.11.2015 р. у запас Збройних Сил за п.64 "г" (через скорочення штатів) ( т.2 а.с.161,197).

У листі голови ліквідаційної комісії УМВС України в Кіровоградській області зазначено, що відповідно до Постанови КМУ від 16.09.2015 р. №730 УМВС в Кіровоградській області ліквідовано як юридичну особу публічного права, а ГУ НП в області створено як юридичну особу публічного права. ОСОБА_9 МВС України від 06.11.2015 р. №1338 "Про організаційно-штатні питання" були скорочені всі штатні посади Управління МВС в Кіровоградській області та звільнено атестований особовий склад, державних службовців та вільнонайманих працівників Управління (т.2 а.с.183).

Таким чином ОСОБА_1 був звільнений з органів з органів внутрішніх справ, а УМВС в області в свою чергу ліквідовано як юридичну особу. Відтак позовна вимога ОСОБА_1 про його поновлення на посаді - вже не працівника міліції, на неіснуючій посаді у ліквідованому органі задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що рішення УМВС в області про застосування до ОСОБА_1 не найсуворішого виду дисциплінарної відповідальності, є відповідним (пропорційним) суті вчиненого позивачем дисциплінарного проступку, меті дисциплінарного покарання, а тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Судових витрат, які підлягають стягненню на користь відповідача, судом не встановлено.

На підставі викладеного керуючись ст. 94, 159-163 КАС України, суд -

П о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі відкладення складання постанови в повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_22