Справа № 825/829/16
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 травня 2016 року справа №825/829/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського окружного адміністративного суду, Державної судової адміністрації України про зобовязання вчинити певні дії та стягнення заробітної плати ,

в с т а н о в и в:

із Чернігівського окружного адміністративного суду в порядку ст.22 КАСУ до КОАС надійшла адміністративна справа №825/829/16 за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Чернігівського окружного адміністративного суду про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення заробітної плати.

Приймаючи рішення про передачу справи за належністю, Чернігівський окружний адміністративний суд, пославшись на положення п.6 ст.22 КАСУ, дійшов безпідставного висновку, що найбільш територіально наближеним судом до м.Чернігова є Київський окружний адміністративний суд, з огляду на що, суд зазначає:

відповідно до Указу Президента України від 6 листопада 2004 року №1417/2004 "Про утворення місцевих та апеляційних адміністративних судів, затвердження їх мережі" повноваження Київського окружного адміністративного суду поширюються виключно на територію Київської області.

Як вбачається із поданої позовної заяви ОСОБА_1 у якості другого відповідача визначено Державну судову адміністрацію України, яка знаходиться в м.Києві. За правилами територіальної підсудності, встановленими ст.19 КАСУ, адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, що означає направлення справи до неналежного адміністративного суду.

Правова позиція з приводу визначення підсудності справ висловлена Верховним Судом України у постанові від 01.12.2015 за позовом ТОВ «Агроінвест-Борзна» до УДВС ГУЮ у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування постанов (номер в ЄДРСР 54688670). У вказаній постанові Верховний Суд України зазначив, що положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визначення суду як «суду, встановленого законом», зводиться до того, що суд, який розглянув справу не своєї юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції.

У п.24 рішення ЄСПЛ справа "Сокуренко і Стригун проти України" (Заява № 29458/04 та №29465/04) (Страсбург, 20 липня 2006 року) ЄСПЛ повторив, "що, як було раніше визначено, фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Отже, застосовуючи практику ЄСПЛ, правову позицію ВСУ, яка повинна бути врахована згідно ч.2 ст. 161 КАСУ, прийняття справи №825/829/16 до свого провадження КОАС є неможливим, оскільки це грубо порушує ст.1 Конвенції, ст.19 КАСУ, що має своїм неодмінним наслідком скасування будь-якого рішення, ухваленого по справі.

На підставі наведеного, керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.9 Конституції України, правовою позицією ВСУ, викладеною у постанові від 01.12.2015, ст.ст. 19, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Повернути Чернігівському окружному адміністративному суду справу №825/829/16 для визначення належного суду для її розгляду.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Брагіна О.Є.