Справа № 826/23371/15
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Кваші Я.А.,

за участю представників сторін:

від позивача Волошин О.І.,

від відповідача Піонтковська А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 березня 2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, скасування податкових повідомлень-рішень та стягнення заборгованості з бюджету,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо неподання до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість в розмірі 6 264 999,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна»;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 28.09.2015 № , № ;

- стягнути заборгованість з бюджету з відшкодування податку на додану вартість в розмірі 6 264 999,00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення помилково застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 18.06.2015 ТОВ «Аскоп-Україна» засобами електронного зв'язку подало до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві наступні документи:

- податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2015 року (реєстраційний № ), в рядку 23.2 якої визначило, що сума від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 22 - рядок 22.1), яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (рядок 3 Д3) складає 6 264 999 грн.;

- додаток № 3 до податкової декларації з податку на додану вартість (розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3);

- додаток № 4 до податкової декларації з податку на додану вартість (заява про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету (Д4);

- додаток № 5 до податкової декларації з податку на додану вартість (розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5).

В період з 19.08.2015 по 02.09.2015 Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Аскоп-Україна» правомірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за травень 2015 року.

Результати перевірки відображено в акті перевірки від 16.09.2015 № 7385/26-53-28-01-30579869, в якому контролюючим органом встановлено наступні порушення позивачем податкового законодавства:

- пунктів 198.1, 198.2 статті 198, пунктів 200.1, 200.2, 200.3, 200.4, абзацу «б» пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за травень 2015 року в розмірі 1 580 751 грн. та заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту (р. 18) за березень 2015 року в розмірі 71 816 грн.;

- за результатами перевірки неможливо підтвердити заявлену ТОВ «Аскоп-Україна» суму бюджетного відшкодування за травень 2015 року в розмірі 4 684 248 грн., що пов'язано з ненадходженням відповідей на запити щодо основних постачальників по ланцюгу постачання.

На підставі акта перевірки від 16.09.2015 № 7385/26-53-28-01-30579869 відповідачем прийняті податкові повідомлення - рішення від 28.09.2015:

- № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну суму 2 371 129,00 грн., у тому числі сума завищення бюджетного відшкодування - 1 580 751,00 грн. та штрафні (фінансові) санкції (штраф) - 790 378,00 грн.

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 107 724,00 грн., у тому числі за основним платежем - 71 816,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 35 908,00 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення та бездіяльність відповідача щодо ненадання висновку щодо бюджетного відшкодування протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана бездіяльність та рішення відповідача відповідають встановленим вимогам законодавства.

Перевіряючи наведений висновок суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (п. 200.7 ПК України).

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.3 ст. 200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За приписами п. 200.4 ст. 200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг.

За змістом п.п. 200.7 - 200.13 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, а також оригінали митних декларацій (примірників декларанта), що підтверджують вивезення товарів (супутніх послуг) за межі митної території України. Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки. Орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету. На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Пунктом 200.14 ст. 200 ПК України передбачено, що якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки сум бюджетного відшкодування, визначених у пункті 200.11 цієї статті, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування у звітному (податковому) періоді, та зараховує таку суму заниження до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Пунктом 200.15 ст. 200 ПК України передбачено, що у разі, якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов'язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

З матеріалів справи вбачається, що Державна податкова інспекція у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві провела документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Аскоп-Україна» щодо правомірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за травень 2015 року, за результатами якої складено акт від 16.09.2015 № 7385/26-53-28-01-30579869 та прийнято податкові повідомлення - рішення від 28.09.2015 № (зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну суму 2 371 129,00 грн.), № (збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 107 724,00 грн.).

Згідно з поданою ТОВ «Аскоп-Україна» до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві податковою декларацією з ПДВ за травень 2015 року та додатками до декларації сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку відображена в рядку 23.2, яку сформовано з урахуванням залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту складає 6 264 999 грн., в тому числі за березень 2015 року - 263 237 грн., за травень 2015 року - 6 001 762 грн.

Причиною виникнення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту за березень 2015 року є імпортні операції (риба охолоджена, лосось, м'ясо яловичини заморожене, картопля фрі), за травень 2015 року - експорт сої до Туреччини, імпортні операції (риба охолоджена, лосось, м'ясо яловичини, картопля фрі).

В акті перевірки податковим органом встановлено, що надані позивачем митні декларації для підтвердження права ТОВ «Аскоп-Україна» на отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість не можна вважати належним документом для формування бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість, оскільки такі митні декларації форми МД-2 та МД-3 не містять відмітки про завершення митного оформлення та засвідчення даних декларацій електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення.

Пунктом 16 Положення про митні декларації, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. № 450, передбачено, що митна декларація на паперовому носії вважається оформленою за наявності на всіх її аркушах відбитка особистої номерної печатки посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення. Електронна митна декларація вважається оформленою за наявності внесеної до неї посадовою особою митного органу, яка завершила митне оформлення, за допомогою автоматизованої системи митного оформлення відмітки про завершення митного оформлення та засвідчення такої декларації електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення. Оформлена електронна митна декларація за допомогою автоматизованої системи митного оформлення перетворюється у візуальну форму, придатну для сприйняття її змісту людиною, у форматі, що унеможливлює у подальшому внесення змін до неї, засвідчується електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення, та надсилається декларанту або уповноваженій ним особі.

Позивачем наведене твердження податкового органу не спростоване.

Зважаючи на те, що в силу вищенаведених вимог податкового законодавства податковий орган зобов'язаний лише після закінчення процедури судового оскарження протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, а процедура оскарження податкових-повідомлень рішень не закінчилася, колегія суддів, враховуючи наведене, погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання оскаржуваної бездіяльності податкового органу щодо неподання до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість в розмірі 6 264 999,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» протиправною.

З огляду на викладене, позовна вимога про стягнення заборгованості з бюджету в розмірі 6 264 999,00 грн. також не підлягає задоволенню.

При цьому суд враховує правову позицію, висловлену у постанові ВСУ від 02.12.2015 по справі №826/17403/14, в якій колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що бюджетне відшкодування ПДВ здійснюється органом державного казначейства з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 ПК та Порядком, на підставі податкової декларації та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації, у п'ятиденний термін з дня надходження від податкового органу висновку. Цей порядок не передбачає бюджетне відшкодування ПДВ у спосіб судового стягнення.

Стосовно вимог адміністративного позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.09.2015 № , № колегія суддів зазначає наступне.

Наслідки в податковому обліку платника податків створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Таким чином, в даному випадку дослідженню підлягає реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що 24.02.2015 між ТОВ «Аскоп-Україна» (покупець) та ТОВ «Алкор ЛТД» (продавець) було укладено договір купівлі-продажу № 25/02/15, згідно якого продавець зобов'язується передати окремими партіями сою (далі по тексту - товар) у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти даний товар і оплатити його вартість.

Відповідно до розділу 4 договору, продавець зобов'язується поставити покупцю погоджену партію товару автомобільним транспортом за адресою: м. Херсон, вул. Порт-Елеватор, 5 ПАТ «Херсонський КПХ» (п. 4.1). Товар розміщується продавцем на елеваторі ПАТ «Херсонський КПХ» по квоті ПП «ДП Чиста Країна», яке здійснює в інтересах ТОВ «Аскоп-Україна» подальше його експедирування (п. 4.2). Приймання товару по якості здійснюється лабораторією ПАТ «Херсонський КПХ», яка виробляє вхідний відбір проб на визначення якості товару. Продавець зобов'язаний ознайомитися з результатами дослідження якості товару до його вивантаження на елеваторі (п. 4.3).

Згідно з пунктом 4.9 договору продавець зобов'язаний передати покупцю відносно поставленої партії товару наступні документи: рахунок-фактуру; податкову накладну, оформлену у відповідності з вимогами діючого законодавства України і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних; видаткову (товарну) накладну.

Відповідно до розділу 10 договору, продавець зобов'язується при укладенні даного договору надати покупцю наступні документи, завірені печаткою продавця і підписом уповноваженої на підписання договору особи: копію виписки з ЄДРПОУ продавця; копію довідки управління статистики про включення продавця в Єдиний державний реєстр підприємств і організацій України; копію свідоцтва про реєстрацію продавця платником податку на додану вартість (п. 10.3).

Продавець зобов'язаний підтвердити придбання поставленого покупцю товару у сільськогосподарського виробника шляхом надання зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних копії податкової накладної (п. 10.5).

На підтвердження виконання умов даного договору позивачем надано наступні документи: видаткові накладні, податкові накладні, рахунки на оплату, платіжні доручення, договір про надання транспортно-експедиторських послуг №170/12/14 від 15.12.2014, укладений з ПП «Чиста Країна», акти приймання та надходження сільгосппродукції, товарно-транспортні накладні, довіреність від 01.03.2015 № 48, складські квитанції на зерно та витяги з Реєстру складських документів на зерно, витяги з єдиного реєстру податкових накладних, дані реєстру платників ПДВ станом на 08.10.2015, докази подальшого використання ТОВ «Аскоп-Україна» у власній господарській діяльності придбаної в березні та травні 2015 року сої (експорт за межі України за контрактами у сфері ЗЕД та докази на їх виконання).

Висновки податкового органу, з яким погодився суд першої інстанції, щодо непідтвердження факту здійснення господарських операцій з ТОВ «Алкор ЛТД» ґрунтуються на тому, що позивачем не надано сертифікатів якості товару, в товарно-транспортній накладній від 06.05.2015 №271073 зазначено, що автоперевезення здійснювалось автомобілем Рено ВН 6516 ЕТ, причіп НОМЕР_2, власником якого надано пояснення про непідтвердження такого перевезення, а також про порушення податкового законодавства контрагентом позивача - ТОВ «Алкор ЛТД» та його контрагентами.

Колегія суддів відхиляє посилання податкового органу на відсутність сертифікаційних документів на товар, оскільки вказані документи не містять відомостей про учасників та умови господарської операції з поставки, не можуть слугувати підтвердженням або спростуванням реальності господарської операції; сертифікати якості не є документами первинного бухгалтерського або податкового обліку, що фіксують рух активів. А тому їх відсутність не має вирішального значення для встановлення фактичного руху активів у процесі виконання поставок.

Щодо посилань податкового органу на невідповідність товарно-транспртних накладних встановленим вимогам колегія суддів зазначає наступне.

Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Мінтрансу України від 14.10.97 р. № 363, регламентують порядок перевезення вантажів різного виду та визначають права, обов'язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - Перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - Замовників.

Визначені Правилами документи - ліцензійна картка, дорожній лист, товарно-транспортна накладна - є обов'язковими для використання авто-перевізниками з метою пред'явлення особам, уповноваженим здійснювати контроль на автомобільному транспорті і у сфері безпеки дорожнього руху.

Слід зазначити, що центральним податковим органом не видавались обов'язкові до виконання платниками податків акти щодо підтвердження товарно-транспортними накладними та подорожніми листами в податковому обліку пов'язаних з господарською діяльністю отриманих автотранспортних послуг.

Отже, наявність чи відсутність товарно-транспортних накладних є лише дотриманням чи порушенням тільки правил перевезень автомобільним транспортом, які не пов'язані з дотриманням вимог податкового законодавства.

Не може вважатися належною ознакою безтоварності господарської операції і відсутність у платника товарно-транспортної накладної або формальна невідповідність такої встановленим вимогам, адже товарно-транспортна накладна не є первинним документом. Оцінка цим документам повинна надаватися в сукупності з іншими доказами у справі.

У спірних правовідносинах перевезення товару здійснювалося ПП «Чиста Країна» на підставі договору про надання транспортно-експедиторських послуг №170/12/14 від 15.12.2014, що також підтверджується і положеннями договору від п. 4.2 24.02.2015 між ТОВ «Аскоп-Україна» та ТОВ «Алкор ЛТД».

Колегія суддів відхиляє посилання податкового органу на пояснення ОСОБА_4, в яких зазначено, що автомобіль марки Renault Premium 2001 р.в. з державним номерним знаком НОМЕР_1 та напівпричіп до нього з державним номерним знаком НОМЕР_2 (зазначені в ТТН від 06.05.2015) належать йому на підставі свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів (ТЗ) НОМЕР_3 та НОМЕР_4 в період з 29.10.2014 по наступний час не передавався третім особам, оскільки в матеріалах справи міститься незавірена копія таких пояснень та не зрозуміло, в рамках яких заходів такі пояснення були відібрані.

При цьому перевезення сої підтверджується іншими товарно-транспортними накладними, копії яких містяться в матеріалах справи, а також поясненнями ПАТ «ХКХ», в яких зазначено про те, що автомобіль з державним номерним знаком НОМЕР_1 та напівпричіп до нього з державним номерним знаком НОМЕР_2, вказаний в ТТН від 06.05.2015, заходив на ПАТ «ХКХ», що підтверджується і журналом прийому сільськогосподарських культур.

В судовому засіданні 12.05.2016 представником відповідача було зазначено про можливість надання доказів на підтвердження безтоварності господарських операцій шляхом, зокрема, шляхом допиту свідків - водіїв транспорних засобів, зазначених у товарно-транспортних накладних.

У зв'язку з цим в судовому засіданні 12.05.2016 було оголошено перерву до 26.05.2016 для надання відповідачу часу для з'ясування осіб свідків та забезпечення їх явки до суду.

В наступному судовому засіданні Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві додаткових доказів надано не було.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про безпідставність тверджень відповідача про неправомірне формування податкового кредиту за наслідками таких операцій та зазначає, що формальна невідповідність товарно-транспортних накладних встановленим вимогам не може свідчити про безтоварний характер господарських операцій, враховуючи підтвердження такої операції в сукупності іншими первинними документами, складеними у відповідності з вимогами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Окрім того, згідно з ч. 1 ст. 18 «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідачем не надано доказів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, щодо наявності запису про виключення з реєстру контрагента позивача на момент укладення чи виконання договорів або відсутності у нього статусу платника ПДВ.

Колегія суддів критично оцінює посилання відповідача на відсутність у ТОВ «Алкор ЛТД» адміністративно-господарських можливостей для виконання спірних господарських операцій, оскільки такі посилання відповідача не підтверджені жодними доказами.

Посилання відповідача на нездійснення декларування ТОВ «Алкор ЛТД» своїх податкових зобов'язань колегія суддів відхиляє, оскільки практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України»).

Враховуючи те, що надання послуг підтверджено первинними документами, які були надані відповідачу до перевірки, доведеність подальшого використання придбаних послуг у власній господарській діяльності з метою отримання прибутку, суд приходить до висновку про безпідставність тверджень відповідача щодо неправомірного формування податкового кредиту за наслідками таких операцій.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 28.09.2015 № , № та наявність підстав для їх скасування.

Пунктом 200.15 ст. 200 ПК України передбачено, що у разі, якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов'язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

З огляду на те, що позивачем подано відповідачу відповідну заяву про бюджетне відшкодування та, враховуючи, що оскаржувані у даній справі податкові-повідомлення рішення від 28.09.2015 № , № скасовані судом як такі, що винесені незаконно, колегія суддів, враховуючи положення ст. 11 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та з метою захисту прав позивача, враховуючи положення п. 200.15 ст. 200 ПК України, зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна».

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.

Частиною 1 ст. 267 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 11, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254, 267 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 березня 2016 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 28.09.2015 № (форма «В1»), № (форма «Р»).

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна».

В іншій частині позову відмовити.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві в порядку ст. 267 КАС України надати до суду першої інстанції звіт про виконання рішення суду протягом двадцяти робочих днів з дня ухвалення рішення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Постанову в повному обсязі виготовлено 30.05.2016

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.