Справа № 815/5728/15
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" травня 2016 р. м. Київ К/800/4586/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів Тракало В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної міграційної служби України та Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, уточнивши який просив скасувати наказ Державної міграційної служби України № 104 від 14 серпня 2015 року в частині визнання недійсною посвідки на постійне проживання в Україні серії ОД №1/06, виданої 29 грудня 2005 року ОСОБА_1 та зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області замінити громадянину Вєтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, тимчасову посвідку на постійне проживання, у зв'язку з досягненням 45-річного віку.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2015 року позов задоволено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року скасовано постанову суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ставиться питання про скасування судового рішення суду апеляційної інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та залишення в силі судового рішення суду першої інстанції.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 29 грудня 2005 року на підставі висновку відділу ГІРФО ОМУ України в Одеській області від 28 січня 2004 року громадянин Вєтнаму ОСОБА_1 отримав тимчасову посвідку на постійне проживання в Україні серії ОД № 1/06.

В подальшому, у зв'язку з досягненням 45-річного віку, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою про заміну тимчасової посвідки.

Проте, 14 серпня 2015 року Державною міграційною службою України було прийнято наказ № 104, пп. 21.1, 21.2 п.21 якого скасовано рішення відділу ГІРФО ОМУ України в Одеській області від 28 січня 2004 року в частині залишення на постійне місце проживання та документування посвідкою на постійне місце проживання громадянина Вєтнаму ОСОБА_1 та визнано недійсною і такою, що підлягає вилученню посвідку на постійне проживання серії ОД № 1/06 від 29 грудня 2005 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірний наказ Державної міграційної служби України в частині визнання недійсною і такою, що підлягає вилученню, посвідки на постійне проживання серії ОД № 1/06 від 29 грудня 2005 року, є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки були відсутні правові підстави для його винесення, а права позивача підлягають поновленню шляхом заміни тимчасової посвідки на постійне проживання у зв'язку з досягненням 45-річного віку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з правомірності дій відповідача, так як позивачем, який прибув до України у 1988 році, порушено порядок отримання посвідки на постійне проживання на території України, оскільки посвідка отримана після закінчення терміну, встановленого п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про імміграцію», що є підставою для її скасування.

Проте погодитися з такими висновками суду апеляційної інстанції не можна.

Відповідно до абз. 4 п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про імміграцію» від 7 червня 2001 року № 2491-III вважаються такими, що мають дозвіл на імміграцію в Україну іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну до 6 березня 1998 року за Угодою між Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам та Урядом СРСР про направлення і прийняття в'єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємства і в організації СРСР від 2 квітня 1981 року, залишилися проживати в Україні і звернулися протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом із заявою про видачу їм посвідки на постійне проживання в Україні.

Стаття 12 Закону України «Про імміграцію» передбачає, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач при наданні позивачу посвідки на постійне місце проживання в Україні у 2004 році проводив перевірку законності залишення його на постійне проживання на території України та керувався п.4 Розділу V «Прикінцеві положення «Закону України «Про імміграцію», підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію не виявив та надав посвідку на постійне місце проживання в Україні.

Цією ж нормою Закону відповідач обґрунтовував прийняття протилежного рішення (висновку) - про скасування посвідки на постійне проживання від 29 грудня 2005 року.

При цьому відповідачем не враховано, що перелік підстав для прийняття такого рішення визначений ст. 12 Закону України «Про імміграцію», а «інших випадків», зокрема, з підстав пропуску шестимісячного строку для подання заяви про видачу посвідки на постійне проживання в Україні, чинним законодавством передбачено не було.

Крім того, Порядок формування квоти імміграції, Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, Порядок оформлення і видачі посвідки на постійне проживання було затверджено Постановою Кабінету Міністрів України лише 26 грудня 2002 року, тобто поза межами шестимісячного строку, визначеного абз. 4 п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про імміграцію».

Враховуючи вказані обставини, наказ Державної міграційної служби України № 104 в частині визнання недійсною посвідки на постійне місце проживання в Україні серії ОД № 1/06, виданої 29 грудня 2005 року ОСОБА_1, не може бути визнано таким, що прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Оскільки суд апеляційної інстанції помилково скасував постанову суду першої інстанції, яка ухвалена відповідно до закону, то колегія суддів на підставі ст. 226 КАС України скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі постанову суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року скасувати, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2015 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Тракало

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк