Справа № 750/3574/16-а
Суддя: Карапута Л. В.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/3574/16-а
Провадження № 2-а/750/239/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року м.Чернігова

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Карапута Л.В.,

секретаря Суспо Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

11.04.2016 року позивач звернулась до суду та просить визнати незаконними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини пенсії у звязку з порушенням строків її виплати, стосовно 32346 грн. 05 коп. пенсії, яка нараховувалась протягом періоду з 01.11.2013 року по 30.09.2015 року та виплата якої здійснена 30.10.2015 року, а також зобовязати Головне Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини пенсії.

В позовній заяві позивач вказала, що з 27 березня 2010 року управлінням пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян головного управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», позивачу призначена пенсія в розмірі 67% від грошового забезпечення. При цьому, всупереч діючого законодавства, при розрахунку пенсії головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, що безпідставно занизило її розмір, вона була змушена звернутися до суду за захистом порушених прав. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.02.2011 року визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 пенсії без врахування доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих, відповідно до п.8 постанови Кабінету Міністрів України № 1592 від 31.12.1996 року та щодо врахування додаткових видів грошового забезпечення не за останньою штатною посадою, а за останні 24 місяці служби та зобов'язано головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням грошового забезпечення, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій за останньою штатною посадою на час звільнення, з урахуванням доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих, відповідно до передбаченої п.8 постанови Кабінету Міністрів України № 1592 від 31.12.1996 року, починаючи з 27.03.2010 року, за вирахуванням вже здійснених виплат. У зв»язку з невиконанням судового рішення позивач звернулася до Європейського Суду з прав людини. Рішенням Європейського суду з прав людини №1270/12 Москаленко та інші проти України від 18.07.2013 року, яке прийнято в тому числі і за заявою ОСОБА_1, визнано порушення прав ОСОБА_1 (Статті 6 § 1 Конвенції, статті 13 Конвенції, Статті 1 Протоколу № 1) і зобов'язано Україну сплатити відповідну сатисфакцію та виконати рішення місцевого суду - виконати постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.02.2011 року. В рамках виконання даного рішення Міністерством юстиції України 30 жовтня 2015 року була виплачена заборгованість по пенсії в сумі 32346 грн. 05 коп. за період з 01.11.2013 року по 30.09.2015 року. Проте, така виплати була здійснена без урахування компенсації втрати частини доходів, тому звернулася до суду з вимогою визнання незаконними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини пенсії у звязку з порушенням строків її виплати, стосовно 32346 грн. 05 коп. пенсії, яка нараховувалась протягом періоду з 01.11.2013 року по 30.09.2015 року та виплата якої здійснена 30.10.2015 року, а також зобовязати Головне Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини пенсії.

В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити.

Представник відповідача до суду подав заяву про розгляд справи без їх участі та надав суду письмові заперечення.

Згідно частини 1 статті 41 КАС України справа розглянута без застосування технічної фіксації.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.02.2011 року, яка набрала законної сили 29 вересня 2011 року, визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 пенсії без врахування доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих, відповідно до п.8 постанови Кабінету Міністрів України № 1592 від 31.12.1996 року та щодо врахування додаткових видів грошового забезпечення не за останньою штатною посадою, а за останні 24 місяці служби та зобов'язано головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням грошового забезпечення, процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премій за останньою штатною посадою на час звільнення, з урахуванням доплати за вислугу 20 і більше років на посадах слідчих, відповідно до передбаченої п.8 постанови Кабінету Міністрів України № 1592 від 31.12.1996 року, починаючи з 27.03.2010 року, за вирахуванням вже здійснених виплат.

Постанова Деснянського районного суду від 02.02.2011 року залишена в силі Київським апеляційним адміністративним судом і набрала законної сили 27 вересня 2011 року. Така постанова є остаточною, оскільки 04.12.2014 року залишена в силі після перегляду справи у касаційному порядку Вищим адміністративним судом України.

ОСОБА_1 звернулась за захистом порушених прав до Європейського суду з прав людини, оскільки вищевказана постанова суду не виконувалась.

Рішенням Європейського суду з прав людини №1270/12 Москаленко та інші проти України від 18.07.2013 року, яке прийнято в тому числі і за заявою ОСОБА_1, визнано порушення прав ОСОБА_1 (Статті 6 § 1 Конвенції, статті 13 Конвенції, Статті 1 Протоколу № 1) і зобов'язано Україну сплатити відповідну сатисфакцію та виконати рішення місцевого суду - виконати постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.02.2011 року.

16.08.2013 року відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження БП №39414573 з виконання вищезазначеного рішення Європейського суду з прав людини, відповідач не виконав рішення національного суду.

26 червня 2014 року Міністерством юстиції України, в рамках виконання вищезазначеного рішення Європейського суду з прав людини, на виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.02.2011 року ОСОБА_1 була здійснена виплата 75443,49 грн. заборгованості з пенсії, яка нараховувалась відповідачем щомісяця за період з 27 березня 2010 року по 30 жовтня 2013 року.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 20 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ з Відповідача стягнуто 9824,33 грн. компенсації втрат доходів (у зв'язку з несвоєчасною виплатою 75443,49 грн. пенсії) та 1169,10 грн. інфляції даної суми.

30 жовтня 2015 року Міністерством юстиції України, в рамках виконання вищезазначеного рішення Європейського суду з прав людини, на виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.02.2011 року за наданими Відповідачем даними про нараховані та невиплачені суми пенсії ОСОБА_1 була здійснена виплата заборгованості в сумі 32 346,05 грн. За період з 01.11.2013 року по 30.10.2015 року (а.с. 8).

02.03.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про нарахування та виплату компенсації за несвоєчасну виплату 32346 грн. 05 коп. пенсії.

Листом № 327/03/К-12 від 15.03.2016 року Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило позивачу, що немає законних підстав для проведення виплати.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року N 2050-ІІІ, передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна та (грошове забезпечення) та інші.

Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (із змінами), відповідно до якого компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців нарахованих, але своєчасно не виплачених грошових доходів. Нараховується та виплачується сума компенсації у тому самому місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості. Компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме:

коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету;

коштів Пенсійного фонду, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фонду соціального страхування від нещасній випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Верховний Суд України в своїх рішеннях, зокрема колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Сулу України, в постанові від 18 листопада 2014 року у справі № 21-518а14 про відшкодування особі втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, усуваючи розбіжності у застосуванні касаційним судом норм матеріального права, дійшли правового висновку, що: «Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-ІУ, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При ньому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організаиією добровільно чи на виконання судового рішення.»

Аналогічного правового висновку дійшла також колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 7 листопада 2012 року у справі № 6-131цс12.

Відповідно до Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 N 28-2, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 р. за № 40/26485, управління відповідно до покладених на нього завдань: здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 71, 158-163, 186 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини пенсії у звязку з порушенням строків її виплати стосовно 32346 грн. 05 коп. пенсії, яка нараховувалась протягом періоду з 01.11.2013 року по 30.09.2015 року.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини пенсії, у зв»язку з порушенням строків її виплати, стосовно 32436 грн. 05 коп. пенсії, виплата яких здійснена 30.10.2015 року.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.В. Карапута