Справа № 337/1666/16-а
Суддя: Гнатик Г. Є.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 337/1666/16-а
Провадження № 2а/337/55/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року Суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Гнатик Г.Є. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання противоправними дій управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя, покладання зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду із вказаним адміністративним позовом.

У позові вказала, що вона отримувала пенсію за віком з 15.12.2008 року, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ від 02.03.2015 року, який набрав чинності 01.04.2015 року, були внесені зміни у Закон України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», яким передбачено, що особам, на яких поширюється дія Закону України «Про державну службу», у період роботи особи на посаді, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законом України «Про державну службу», не виплачуються. Оскільки вона працює на посаді державного службовця їй з 01.04.2015 року виплата пенсії була припинена на підставі Закону № 213. Вважає, що з 01.06.2015 року посада, яку вона займає не дає право на призначення пенсії у порядку та умовах передбачених Законом України «Про державну службу», відповідно і підстави для припинення виплати пенсії за віком відсутні. 29.04.2016 року вона звернулася до відповідача з заявою про поновлення їй виплати пенсії з 01.06.2015 року, але листом від 06.05.2016 року № 95/А-9 УПФУ відмовив їй у задоволені заяви про поновлення виплати пенсії з 01.06.2015 року. Такі дії відповідача вважає неправомірними, тому просила визнати противоправними дії управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя щодо відмови у поновленні їй пенсії за вислугу років з 01.06.2015 року, зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя поновити їй виплату пенсії за віком з 01.06.2015 року та виплатити їй належні суми пенсії.

11.05.2016 року по зазначеній справі було відкрито скорочене провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно з п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

20.05.2016 року на адресу суду надійшли заперечення відповідача на адміністративний позов, в яких зазначено, що відповідач з позовом не згодний, оскільки ОСОБА_1 з 08.12.2008 року перебуває на обліку та отримує пенсію за віком у відповідності до положень Закону України «Загальнообов'язкове пенсійне страхування». З 15.12.2008 року позивача переведено на пенсію за вислугою років, відповідно до положень ст.. 37 Закону України «Про державну службу». З 01.04.2015 року на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» була припинена виплата пенсії особам які працюють на посадах державного службовця. Позивачка ОСОБА_1 продовжує працювати на посаді начальника кредитного та економіко правового забезпечення Департаменту агропромислового розвитку Запорізької обласної державної адміністрації, тому виплата пенсії за віком їй припинена. Просить відмовити у задоволені адміністративного позову (а.с. 12-13).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка з 08.12.2008 року перебуває на обліку та отримує пенсію за віком у відповідності до положень Закону України «Загальнообов'язкове пенсійне страхування». З 15.12.2008 року позивача переведено на пенсію за вислугою років відповідно до положень ст.. 37 Закону України «Про державну службу».

Перебуваючи на обліку у відповідача, позивач звернулася з вимогою про поновлення виплати пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу».

Однак, листом відповідача від 06.05.2016 року за № 95/А-9 у поновленні пенсії було відмовлено. Зокрема, свою позицію відповідач обґрунтував тим, що позивач не належить до числа осіб, на яких дія ЗУ №213 не розповсюджується, нарахування та виплата пенсії у період роботи на спец посаді з 01.04.2015р. не здійснюється (а.с.7). Позивач працює на державній службі.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закону № 1058) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

З 01.04.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 р. (далі по тексту - Закон № 213).

Згідно п.12 Закону № 213 внесено зміни до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон № 1058).

Зокрема, пп. 2 вказаного п. 12 Закону № 213 внесені зміни - абзац другий частини першої статті 47 Закону № 1058 замінено п'ятьма абзацами такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

З 01.01.2016 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення».

Також, відповідно до п. 2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів незалежно від часу призначення пенсії.

Пунктом 4 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 визначено, що Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом:підготувати та подати до 1 травня 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах; забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Пунктом 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону № 213 встановлено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

Таким чином, дана правова норма чітко визначає подію, з ненастанням якої припиняють свою дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу» та інших спеціальних законів, зазначених вище.

З матеріалів справи вбачається, що позивач дійсно станом на 01.04.2015року займала посаду державного службовця, яка у майбутньому (при наявності достатнього стажу) давала б їй право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідач вважає, що оскільки позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», то в період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року пенсія, призначена згідно з Законом № 1058, виплачуватись не повинна.

Проте, як вже зазначалося вище, відповідно до п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України «Про державну службу».

На виконання вказаного п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213, Закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року прийнятий не був.

У зв'язку з вищезазначеним, з 1 червня 2015 втратили чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом також не можуть призначатися.

В наслідок вказаних обставин, особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія може призначатися лише відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Тобто, з 01.06.2015 року позивач перестала бути особою, якій у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.04.2015 року було призупинено виплату пенсії, отже, відпали підстави для застосування даної норми закону, а відповідно виплата пенсії позивачу повинна бути поновлена.

Суд дійшов висновку, що відповідач дійсно з 01.06.2015 року неправомірно допускає бездіяльність, яка полягає у тому, що він з 01.06.2015року не поновив виплату пенсії за віком позивачці, оскільки з даної дати позивачка вже не є особою, яка має право на призначення пенсії за спеціальним законом («Про державну службу»), і відповідно стала прирівняною до звичайного працівника у правах на призначення пенсії на загальних підставах. Тому пенсійні права позивача з 01.06.2015 року відповідачем порушуються і вони підлягають судовому захисту шляхом покладення на відповідача обов'язку відновити виплату позивачці пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу».

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 повинна бути відновлена виплата пенсії, а дії відповідача щодо відмови у поновленні виплати позивачу пенсії є протиправними. Порушені пенсійні права позивача підлягають судовому захисту шляхом покладення на відповідача обов'язку відновити виплату позивачу пенсії призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Проте, дослідивши в повному обсязі матеріали справи, судом встановлено, що позовні вимоги починаючи з 01.06.2015 року не підлягають задоволенню входячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис «в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом» означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

У ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їхню достовірність і тим самим сприяє встановленню істини у конкретній адміністративній справі.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що виноситься ухвала.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом 10.05.2016 року, подавши цей позов більш ніж через шість місяців з моменту порушення, на її думку, прав, свобод та законних інтересів. Клопотання про поновлення пропущеного строку позивачка не подавала. Приймаючи до уваги, що позивачкою пропущений строк звернення до суду за захистом своїх прав, то порушене право позивача підлягає захисту з 10.11.2015 року.

Таким чином, права ОСОБА_1 слід поновити, визнати противоправними дії управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя щодо відмови у поновленні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя, поновити їй виплату пенсії за віком з 10.11.2015 року та виплатити їй належні суми пенсії.

В іній частині позов залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 19, 22, 46, 58 Конституції України ст.ст. 94, 128, 158, 161, 162, 163 КАС України, ст.37 Закону України «Про державну службу», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213 -VIII від 02.03.2015року, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя щодо відмови у поновленні виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком, починаючи з 10.11.2015 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови через Хортицький районний суд м.Запоріжжя.

Суддя: Г.Є. Гнатик