Справа № 363/2001/16-а
Суддя: Баличева М. Б.
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

"30" травня 2016 р. Справа № 363/2001/16-а
У Х В А Л А

30.05.2016 року Суддя Вишгородського районного суду Київської області Баличева М.Б., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Вишгородської міської ради про визнання незаконними та не чинними рішень виконавчого комітету Вишгородської міської ради та скасування рішень Вишгородської міської ради,-

В С Т А Н О В И В:

26.05.2016 року позивачі звернулися до суду з вказаними вимогами, в яких просили визнати незаконними та не чинними рішення Виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 384 «Про погодження проектної документації та надання функцій Замовника» від 07.07.2004 року, рішення Виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 54 «Про затвердження містобудівних обґрунтувань житлових будинків по вулиці Набережній провулку Прожекторному» від 18.02.2005 року, рішення Виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 595 «Про затвердження проекту відведення та надання земельної ділянки від 23.12.2005 року, визнати незаконними та скасувати рішення Виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 12/26 «Про надання дозволу на передачу в суборенду земельної ділянки» від 27.06.2012 року, рішення Виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 19/13 «Про продовження терміну дії договору оренди та надання дозволу на передачу в суборенду земельної ділянки» від 27.12.2012 року.

Відповідно до ст. 18 ч. 1 п. 1 КАС України - місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Відповідно до положень ст. 2 КАС України - завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійснені ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №3 від 01.03.2013р. «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» передбачено, що при вирішенні питань, пов`язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам потрібно враховувати роз`яснення, викладені в п.п.2.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. за № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.04.2010р. за №2), а також рішення Конституційного Суду України від 01.04.2010р. за №10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини 1 ст. 143 Конституцій України, п.п. «а», «б», «в», «г» ст.. 12 Земельного кодексу України та п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України.

Так, суди мають виходити з того, що відповідно до ст. ст. 13, 14 Конституції України, ст. ст. 177, 181, 324 та у відповідності до глави 30 ЦК України - земля та земельні ділянки є об`єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок

Земельні відносини, суб`єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об`єктами землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на змелені частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (ст. 1 ЦК України, ст. ст. 2, 5 ЗК України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними ст. ст. 16, 21, 393 ЦК України та ст. 152 ЗУ України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування (п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01.03.2013р.).

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них субєкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсним рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо надання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи не вирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (ст. ст.116,118,123,128,131,144,146,147,149,151 ЗК України), крім спорів, передбачених ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про відчуження земельних ділянок, інших обєктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності» від 17.11.2009 року, про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (ст. ст. 210,211 ЗК України), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (ст. 212 ЗК України).

Отже, оскільки позивачі оспорює правомірність прийнятих рішень Виконавчого комітету Вишгородської міської «Про погодження проектної документації та надання функцій Замовника» від 07.07.2004 року, «Про затвердження містобудівних обґрунтувань житлових будинків по вулиці Набережній провулку Прожекторному» від 18.02.2005 року, «Про затвердження проекту відведення та надання земельної ділянки від 23.12.2005 року, «Про надання дозволу на передачу в суборенду земельної ділянки» від 27.06.2012 року, «Про продовження терміну дії договору оренди та надання дозволу на передачу в суборенду земельної ділянки» від 27.12.2012 року то між сторонами, а саме, Вишгородською міською радою, як суб`єктом владних повноважень, виник спір, управлінські дії якого, спрямовані на виникнення цивільних прав у сфері земельних відносин.

Відповідно до ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі суддя постановляє ухвалу, яка невідкладно надсилається особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі може бути оскаржена особою, яка подала позовну заяву. Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Таким чином, враховуючи вище приведене, вважаю за необхідне, відповідно до ст. 109 КАС України, відмовити позивачу у відкритті провадження в цій справі, оскільки позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Роз`яснити позивачу, що він має право звертатися із вказаними вимогами в порядку цивільного судочинства, а в разі, якщо він здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набув статусу субєкта підприємницької діяльності в порядку господарської юрисдикції.

Керуючись ст.109 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відкритті провадження в адміністративній справі за їх позовом до Вишгородської міської ради про визнання незаконними та не чинними рішень виконавчого комітету Вишгородської міської ради та скасування рішень Вишгородської міської ради, оскільки зазначений позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Суддя М.Б. Баличева