Справа № 825/327/16
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/327/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кашпур О.В. Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

26 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Кваші Я.А.,

за участю представників сторін:

від позивача Кириченко П.Ю.,

від відповідача Ананко Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 року у справі за позовом державного підприємства науково-виробничий комплекс «Прогрес» до Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області (далі по тексту - відповідач, податковий, контролюючий орган), в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 29.01.2016 № від форма «Р», № форма «Р», № від 29.01.2016 форма «В4».

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення невірно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, посадовими особами відповідача була проведена планова виїзна перевірка державного підприємства науково-виробничий комплекс «Прогрес» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2014.

Результати перевірки відображено в акті перевірки № 17/22-14307297 від 13.01.2016, в якому контролюючим органом встановлено наступні порушення позивачем вимог податкового законодавства:

- пункту 138.2, пункту 138.8 статті 138, підпункту 139.1.7, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 розділу III Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 291582,00 грн., в тому числі: 2014 рік в сумі 291582,00 грн.;

- статті 185, статті 186, статті 198, статті 200, статті 201 розділу V Податкового кодексу України, пункту 2 статті 3, частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 205700,00 грн.. в тому числі за червень 2014 року на суму 16000,00 грн., за серпень 2014 року в сумі 159700,00 грн., за жовтень 2014 року на суму 30000,00 грн.;

- статті 185, статті 186, статті 198, статті 200, статті 201 розділу V Податкового кодексу України, пункту 2 статті 3, частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в результаті чого завищено від'ємне значення різниці між гумою податкових зобов'язань та податкового кредиту в періоді, що перевірявся, на загальну суму 62200,00 грн., у тому числі за липень 2014 року - 62200,00 грн.

На підставі акта перевірки № 17/22-14307297 від 13.01.2016 року Ніжинською ОДПІ було винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- № від 29.01.2016 року форма «Р», яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності» у розмірі 364 477,50 грн. (з яких 291 582,00 грн. за основним платежем, 72 895,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями);

- № від 29.01.2016 року форма «Р», яким державному підприємству науково-виробничий комплекс «Прогрес» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» у розмірі 257 125,00 грн. (з яких 205 700,00 грн. за основним платежем, 51 425,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями);

- № від 29.01.2016 року форма «В4», яким позивачу зменшено від'ємне значення податку на додану вартість на суму 62 200,00 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що господарські відносини позивача з ТОВ фірма «Оксідал» є реальними та підтверджуються необхідними документами, а товари, що придбавалися позивачем у вказаного контрагента, отримувались з метою використання та були використані платником податків у власній господарській діяльності з метою отримання прибутку, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій та безпідставності тверджень відповідача про неправомірне формування податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток за наслідками таких операцій.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідність рішень суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В даному випадку дослідженню підлягає реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, показники податкової звітності з податку на прибуток та податку на додану вартість, виходячи з позиції податкового органу, сформовані позивачем неправомірно, оскільки господарські операції державного підприємства науково-виробничий комплекс «Прогрес» з ТОВ фірма «Оксідал» не мали реального характеру у зв'язку з тим, що такі операції не підтверджуються належним чином оформленими первинними документами.

Наслідки в податковому обліку платника податків створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Перевіряючи реальність здійснення позивачем господарських операцій у спірний період, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що в період, за який проведено перевірку, позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ фірма «Оксідал».

Між ДП НВК «Прогрес» (замовник) та ТОВ фірма «Оксідал» (виконавець) було укладено договір поставки № 1 від 09.01.2014 (а.с. 100-103 Т.1).

За умовами договору виконавець зобов'язується виготовити та поставити замовнику просвітлені заготовки із сапфіру розміром 152*78,8*3мм (згідно креслення) в кількості 133 шт. Оплата та поставка продукції здійснюються на підставі відповідних рахунків фактур виконавця та заявок замовника, які складаються протягом дії договору у відповідності з потребою. Передача оформленої у встановленому порядку продукції здійснюються з супровідними документами виконавця (видаткової накладної, податкової накладної). Кількість товару, що поставляється, вказано в технічних вимогах (додаток до договору).

Також між ДП НВК «Прогрес» (замовник) та ТОВ фірма «Оксідал» (виконавець), було укладено договір поставки № 5 від 27.06.2014 (а.с. 104-110 Т.1), умови якого аналогічні з договором № 1 від 09.01.2014.

Виконання сторонами своїх договірних зобов'язань підтверджують видаткові накладні від 10.02.2014 № ; від 27.03.2014 № ; від 17.06.2014 № 0000013; від 10.07.2014 № ; від 16.07.2014 № ; від 25.07.2014 № ; від 25.07.2014 № ; від 05.08.2014 № ; від 18.08.2014 № ; від 19.08.2014 № ; від 28.08.2014 № ; 10.09.2014 № ; від 18.09.2014 № 0000026; від 26.09.2014 № 0000028; від 07.10.2014 № 0000029; від 17.10.2014 № 0000031; від 24.10.2014 № 0000032; від 07.11.2014 № ; від 27.11.2014 № ; від 11.12.2014 № ; від 26.12.2014 № (а.с. 126-146 Т.1).

ДП НВК «Прогрес» було здійснено оплату поставленого товару в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями № 874/з-д від 26.02.2014, № 1872 з-д від 07.05.2014, № 2498/з-д від 18.06.2014, № 1 від 07.07.2014, № 2804/з-д від 07.07.2014, № 3574/з-д від 18.08.2014, № 4798/з-д від 27.10.2014 (а.с. 112-118 Т.1). Рух активів позивача внаслідок здійснених операцій з поставки товару від ТОВ фірма «Оксідал» підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 631 за 2014 рік та по рахунку 202 за 2014 рік (а.с. 111, 218-220 Т.1).

На підтвердження якості товару «заготовки із сапфіру» ТОВ фірма «Оксідал» було надано позивачу сертифікати якості (а.с. 147-167 Т.1).

Отримання товарно-матеріальних цінностей відбувалось працівниками підприємства, а саме на підставі довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей, про видачу яких зазначено в книзі обліку довіреностей (а.с. 168-189 Т.1). Отримання товару працівниками підприємства підтверджується також посвідченнями про відрядження ТОВ фірма «Оксідал», в яких зазначено мету поїздок, зокрема, отримання просвітлених заготовок із сапфіру та погодження умов постачання товару на 2014 рік (а.с. 190-198 , Т. 1).

Частина партій товару була отримана позивачем шляхом пересилання ТОВ «Нова Пошта», про що свідчать довіреність № 3 від 09.01.2014, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № НП/54-000580 від 14.07.2014, № НП/54-000597 від 21.07.2014, № НП/54-000650 від 31.07.2014, від 28.08.2014, № НП/54-000753 від 15.09.2014, № НП/54-000781 від 27.09.2014, № НП/54-000910 від 13.10.2014, № НП/54-000983 від 28.10.2014, товарно-транспортні накладні № 3076 від 11.07.2014, № 0 від 16.07.2014, № 9563 від 25.07.2014, № 25 від 06.08.2014, № 7427 від 13.08.2014, № 99 від 19.08.2014, № 3857 від 26.09.2014, № 7302 від 07.10.2014, № 5678 від 24.10.2014, № 2 від 27.11.2014 (а.с. 199 - 217 Т.1).

На суму податкових зобов'язань з ПДВ ТОВ фірма «Оксідал» було виписано позивачу податкові накладні № 1 від 26.02.2014, № 1 від 07.05.2014, № 1 від 18.06.2014, № 1 від 07.07.2014, № 2 від 07.07.2014, № 1 від 18.08.2014, № 2 від 27.10.2014 (а.с. 119-125 Т.1).

Придбаний у ТОВ фірма «Оксідал» товар був використаний ДП НВК «Прогрес» у власному виробництві при виготовленні виробу - станції оптико-електронного подавлення «Адрос» про що свідчать накладні на здачу готових виробів на склад готової продукції підприємства (а.с. 222-237 Т.1). Виготовлення ДП НВК «Прогрес» зазначеного приладу підтверджується рекламним проспектом, а також альбомом креслень виробу СОЕП «Адрос» (а.с. 98-101 Т.2).

В подальшому СОЕП «Адрос» був реалізований третім особам, що підтверджується договорами, зокрема зовнішньоекономічними контрактами, специфікаціями до договорів видатковими накладними, довіреностями на отримання приладу, актами приймання поставлених товарів, актом технічної інспекції, вантажно-митними деклараціями, (а.с. 238-254 Т.1, 1-77 Т.2). Позивачем отримано вигоду від поставки СОЕП «Адрос», а саме покупцями перераховано кошти на рахунок позивача, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 78-96 Т.2)

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що фактичне виконання договорів з ТОВ фірма «Оксідал» підтверджується первинними документами та доказами використання придбаного товару у власній господарській діяльності з метою отримання прибутку.

Щодо посилання податкового органу на невідповідність вимогам законодавства товарно-транспортних накладних, яка полягала в тому, що «представника одержувача» в усіх ТТН зазначено, як ОСОБА_4 та ОСОБА_5, при цьому в графі «посада» зазначено: приватна особа, посилання ж на довіреності, які вказано у видаткових накладних відсутні. Також графа «документи, що супроводжують відправлення» в усіх ТТН не заповнена, а у графі «філія-одержувач» вказано «область-Київ». Крім того, в умовах однакової оголошеної вартості вказано різну вагу. Також, у описах відправлень вказано: скло або сапфір, наданих позивачем на підтвердження перевезення товару, як на підставу для застосування до позивача санкцій за порушення податкового законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Мінтрансу України від 14.10.97 р. № 363, регламентують порядок перевезення вантажів різного виду та визначають права, обов'язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - Перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - Замовників.

Визначені Правилами документи - ліцензійна картка, дорожній лист, товарно-транспортна накладна - є обов'язковими для використання авто-перевізниками з метою пред'явлення особам, уповноваженим здійснювати контроль на автомобільному транспорті і у сфері безпеки дорожнього руху.

Слід зазначити, що центральним податковим органом не видавались обов'язкові до виконання платниками податків акти щодо підтвердження товарно-транспортними накладними та подорожніми листами в податковому обліку пов'язаних з господарською діяльністю отриманих автотранспортних послуг.

Отже, наявність чи відсутність товарно-транспортних накладних є лише дотриманням чи порушенням тільки правил перевезень автомобільним транспортом, які не пов'язані з дотриманням вимог податкового законодавства.

З огляду а викладене, суд приходить до висновку про безпідставність тверджень відповідача про неправомірне формування податкового кредиту та віднесення вартості товарів до валових витрат за наслідками таких операцій та зазначає, що формальна невідповідність товарно-транспортних накладних встановленим вимогам не може свідчити про безтоварний характер господарських операцій, враховуючи підтвердження такої операції в сукупності іншими первинними документами, складеними у відповідності з вимогами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Окрім того, згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідачем не надано доказів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, щодо наявності запису про виключення з реєстру контрагентів позивача на момент укладення чи виконання договорів або відсутності у них статусу платника ПДВ.

Враховуючи те, що поставка товару підтверджена первинними документами, які були надані відповідачу до перевірки, доведеність подальшого використання придбаних товарів у власній господарській діяльності з метою отримання прибутку, суд приходить до висновку про безпідставність тверджень відповідача щодо неправомірного формування податкового кредиту за наслідками таких операцій.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1. Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Водночас відповідно до п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п. 198.6. Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені де складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, первинні документи, оформлені на виконання спірних договорів відповідають встановленим вимогам та видам господарської діяльності позивача.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що право позивача на отримання податкового кредиту підтверджене належними доказами, а тому висновок відповідача про порушення позивачем вимог пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 200.1, статті 200, пунктів 201.4, 201.7, 201.8, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України внаслідок завищення від'ємного значення з податку на додану вартість на підставі податкових накладних не відповідає дійсним обставинам справи.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що право позивача на отримання податкового кредиту підтверджене належними доказами, а тому висновок відповідача про порушення позивачем вимог п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України внаслідок завищення від'ємного значення з податку на додану вартість не відповідає дійсним обставинам справи.

Перевіряючи висновок податкового органу про порушення позивачем вимог пункту 138.2 статті 138, підпунктів 139.1.7 та 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, колегія суддів виходить з наступного.

В силу приписів пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених визначеними законодавством документами.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, враховуючи викладені законодавчі норми та обставини справи, суд дійшов висновку, що взаємовідносини позивача з ТОВ фірма «Оксідал» підтверджені виданими контрагентом відповідними первинними документами, отже позивачем були виконані передбачені законодавством вимоги для підтвердження включення відповідних витрат до складу валових витрат підприємства та права на отримання податкового кредиту.

Стосовно висновку податкового органу про порушення позивачем вимог пп. 139.1.7 п. 139.1 ст. 139 ПК України колегія суддів зазначає наступне.

Висновок податкового органу про завищення позивачем показників податкових декларацій «Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати», що враховується при визначенні об'єкта оподаткування податку на прибуток в сумі 666 400,00 грн. за 2014 рік обґрунтований тим, що всупереч пп. 139.1.7 п. 139.1 ст. 139 ПК України підприємство невірно включило до податкової декларації з податку на прибуток витрати, сплачені як внески учасника Державного концерну «Укроборонпром».

Згідно з постановою КМУ № 1734 від 23.12.2004 «Про затвердження переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави» ДП НВК «Прогрес» віднесене до підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

Постановою КМУ «Деякі питання Державного концерну «Укроборонпром» від 31.08.2011 № 993 затверджено статут Державного концерну «Укроборонпром», відповідно до якого державне підприємство науково-виробничий комплекс «Прогрес» входить до складу учасників Державного концерну «Укроборонпром» за профілем діяльності.

Згідно з п. 13 Статуту Концерн відповідно до законодавства регулює провадження наукової, проектної, виробничої, фінансової, цінової, інвестиційної, інноваційної, зовнішньоекономічної та іншої діяльності його учасників, пов'язаної з розробленням, виготовленням, реалізацією та обслуговуванням товарів військового та спеціального призначення.

Пунктом 15 Статуту передбачений обов'язок учасників Концерну сплачувати внески в порядку та розмірах, визначених генеральним директором Концерну.

Згідно з Положенням про внески учасників ДК «Укроборонпром» від 20.01.2012 регулярні або цільові внески учасників Концерну прямо пов'язані з їх господарською діяльністю і спрямовані на підвищення їх ефективності.

Згідно з положеннями п. 139.1.1 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності.

Відповідно пп. 140.1.2 п. 140.1 ст. 140 Податкового кодексу України при визначенні об'єкта оподаткування враховуються такі витрати подвійного призначення: витрати (крім тих, що підлягають амортизації), пов'язані з науково-технічним забезпеченням господарської діяльності, на винахідництво і раціоналізацію господарських процесів, проведення дослідно-експериментальних та конструкторських робіт, виготовлення та дослідження моделей і зразків, пов'язаних з основною діяльністю платника податку, витрати з нарахування роялті та придбання нематеріальних активів (крім тих, що підлягають амортизації) для їх використання в господарській діяльності платника податку.

З огляду на те, що цільові внески, сплачені позивачем ДК «Укроборонпром», пов'язані із забезпеченням господарською діяльністю позивача, колегія суддів приходить до висновку, що п. 139.1.7 п. 139.1 ст. 139 ПК України до спірних правовідносин не застосовується.

При цьому колегія суддів враховує положення пп. 4.1.4. п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України, якою визначено, що презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги органу державної податкової служби не свідчать про наявність обставин, які унеможливлюють підтвердження права на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість та податку на прибуток позивачу та відображають зміст акта перевірки, у зв'язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення прийняті податковим органом без достатніх підстав.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права дійшов вірного висновку про задоволення вимог адміністративного позову.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 30.0.5.2016

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.