Справа № 824/1612/15-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/1612/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дембіцького П.Д.,

при секретарі : Сопко Ю.В.

за участю представників :

позивача : ОСОБА_1 ( за довіреністю);

відповідача : ОСОБА_2 ( за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Сторожинецькому районі Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення №3728-17 від 11.06.2015 р. Державної податкової інспекції у Сторожинецькому районі Головного управління ДФС України в Чернівецькій області про визначення податкового зобовязання з транспортного податку у сумі 25000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником автомобіля марки Мерседес-Бенц, реєстраційний номер CE4359ВВ, 2001 рік випуску, об'єм двигуна 3222 куб см.

24.06.2015 р. позивачем було отримано повідомлення-рішення № 3728 від 11.06.2015 р., винесене Державною податковою інспекцією у Сторожинецькому районі Головного управління ДФС у Чернівецькій області, згідно якого він повинен сплатити податкове зобов'язання у сумі 25000,00 грн. з транспортного податку з фізичних осіб. Позивач не погоджується з оскаржуваним повідомленням рішенням та зазначає що належний йому автомобіль 2001 років випуску, а отже вік його використання становить близько 14 років.

Вважає, що нарахування йому податку суперечить принципам податкового законодавства, зафіксованим ст. 4 Податкового кодексу України. Вказаний податок за умов його введення органами місцевого самоврядування, оскільки це місцевий податок, міг бути введений не раніше 2016 року, за умови прийняття рішення органом місцевого самоврядування.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позов не визнав, подав заперечення проти позову, відповідно до яких, вважає позовні вимоги необґрунтованими та просив суд у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування заперечення відповідач зазначає, що з 01 квітня 2015 р. органи внутрішніх справ зобовязані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем обєкта оподаткування станом на перше число відповідного місця.

Згідно бази даних АІС "Податковий блок" дата реєстрації транспортного засобу марки Мерседес-Бенц, реєстраційний номер CE4359ВВ, 2001 рік випуску, об'єм двигуна 3222 куб см. гр. ОСОБА_3 зазначена 18.05.2013 року. Ніяких інших документів де містяться дані про експлуатацію більше п'яти років вказаного автомобіля гр. ОСОБА_3 не надано.

У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали адміністративної справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши докази, надані сторонами, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, судом встановлено наступне.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_1.

Судовим розглядом встановлено та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, що позивач ОСОБА_3 є власником автомобіля марки Мерседес-Бенц, реєстраційний номер CE 4359 ВВ, 2001 рік випуску, об'єм двигуна 3222 куб. см., зареєстрований 18.05.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії CAР 099939. (а.с.9).

Згідно бази даних АІС "Податковий облік", отриманих від центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Глибоцького та Сторожинецького районів при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області посадовими особами відповідача встановлено, що дата реєстрації транспортного засобу марки Мерседес-Бенц, реєстраційний номер CE4359ВВ, 2001 рік випуску, об'єм двигуна 3222 куб. см зазначена 18.05.2013 року (а.с.43-44).

На підставі вказаної інформації, 11.06.2015 р. державною податковою інспекцією у Сторожинецькому районі ГУ ДФС у Чернівецькій області сформовано податкове повідомлення-рішення форми Ф № 3728-17, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання за платежем-транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25000,00 грн.(а.7).

Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Судом з метою зясування обставин справи, було зобовязано сторони надати письмові докази на підтвердження, або спростування позовних вимог.

Частиною 1 ст. 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Водночас, судом у порядку п. 4-5 ст. 11, ст. ст.69, 71 КАС України витребувано з УДАІ УМВС України в Чернівецькій області матеріали, які стали підставою прийняття спірного рішення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, досліджуючи правомірність дій посадових осіб відповідача, а також правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення суд враховує наступне.

Судовим розглядом встановлено, що позивач є власником легкового автомобіля марки Мерседес-Бенц, реєстраційний номер CE4359ВВ, 2001 рік випуску, об'єм двигуна 3222 куб. зареєстрований за фізичною особою ОСОБА_3 21.03.2013 р. вперше на праві власності.

Дослідженням письмових доказів витребуваних з управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Чернівецькій області, на підставі яких проведено реєстрацію вказаного транспортного засобу за позивачем, встановлено, що 23.04.2013 р. ТОВ "Брокавтотрейд" позивачу видано довідку-рахунок серії ААА № 050958 за формою згідно з додатком 1 до правил, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 р., в якій вказано, що позивачу продано та видано кузов легкового автомобіля марки ОСОБА_4 210 номер кузова WDB2100261В483397, свідоцтво про реєстрацію (техпаспорт) ВМД 200150000/2013/006716 вартістю 20800,00 грн.

Дослідженням реєстраційної картки ТЗ судом встановлено що ОСОБА_3 є власником транспортного засобу марки Мерседес-Бенц, реєстраційний номер CE4359ВВ, 2001 рік випуску, об'єм двигуна 3222 куб. см., дата реєстрації зазначена 18.05.2013 р. (а.с.39).

Також ОСОБА_3 отримав сертифікат відповідності серії ВГ № 082288, зареєстрований в Реєстрі за № UA1.175.0099660-13, терміном дії з 15.05.2013 р. до 14.11.2013 р., який виданий органом сертифікації ТОВ "Укрпромземтестстандарт" .

Згідно вказаного сертифікату відповідності, автомобіль легковий переобладнаний ОСОБА_4 210, відповідає вимогам ДСТУ 3649:2010, ДСТУ UN/ECЄ R 13-09:2002, ДСТУ UN/ECЄ R 26-02:2005, ДСТУ UN/ECЄ R 43-00:2002, ДСТУ UN/ECЄ R 48-02:2002, ДСТУ 4277:2004 (всім обовязковим).

Як вбачається із матеріалів справи, 17.05.2013 р. позивач звернувся із заявою №17819365 до ВРЕР для обслуговування м. Чернівці при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області про перереєстрацію при переобладнанні із заміною кузова та двигуна легкового автомобіля ОСОБА_4, первинна реєстрація 21.03.2013 року, 2001 року виготовлення, обємом двигуна 3222 куб. см., тип транспортного засобу легковий, тип кузова універсал, двигун 7132, кузовWDB2100261В483397.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що для проведення державної реєстрації легкового автомобіля ОСОБА_4, позивачем до ВРЕР для обслуговування м. Чернівці при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області також було надано наступні документи: Довідка - рахунок № ААА050958 від 23.04.2013 р., ВМд № 209150000/2013/006713 від 15.04.2013 р., погодження на переобладнання транспортного засобу № 1478 від 27.04.2013 р., Акт технічного огляду ТЗ від 27.04.2013 р., висновок науково-технічної експертизи ДП ЖАВТОТРАНСНДІПРОЕКТ" № 394429 від 08.05.2013р., акт технічної експертизи про відповідність технічного стану транспортного засобу вимогам безпеки дорожнього руху № А 2425/2013 від 10 травня 2013 р. про те, що переобладнання вказаного автомобіля виконано шляхом заміни кузова та двигуна, сертифікат відповідності серії ВГ про те, що переобладнаний автомобіль відповідає вимогам ДСТУ, висновок НДЕКЦ УМВС України в Чернівецькій області № 26/280/2800 від 15.05.2013 р. про те, що вказаний автомобіль переобладнанно на підставі дозволу МО № 1478 від 27.04.2013 року та інших документів. (а.с. 44-56).

Враховуючи наведені норми матеріального права та встановлені обставини по справі, суд приходить до висновку, що легковий автомобіль марки ОСОБА_4 виготовлений 2001 року, з урахуванням переобладнання перша реєстрація якого проведена 18.05.2013 р.

З урахуванням досліджених письмових доказів, суд приходить до переконання, що вказаний легковий автомобіль, згідно п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України є об'єктом оподаткування транспортним податком, а позивачка в такому разі є платником вказаного податку. Тому, приймаючи 11.06.2015 р. податкове повідомлення - рішення № 3728-17, відповідач діяв на підставі та в межах повноважень визначених Законом.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Підпунктом 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

01.01.2015 р. набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28.12.2014 р. Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким шляхом викладення в новій редакції ст. 267 ПК України, було введено новий податок - транспортний податок.

Приписами ст. 265 ПК України передбачено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 п. 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Згідно з п.п. 267.5.1. п.267.5 ст.267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

При цьому, календарний рік - це проміжок часу з 01 січня по 31 грудня, який триває 365 або 366 (у високосному році) календарних днів. Річний обсяг повинен обчислюватись за календарний рік, а не за будь-які 12 місяців за вибором податкового органу. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України №21-94а13 від 16.04.2013 р.

Згідно п.п. 14.1.124, 14.1.163 та 14.1.251 п. 14.1 ст. 14 ПК України новий транспортний засіб - транспортний засіб, що не має актів державної реєстрації уповноважених органів, у тому числі іноземних, які дають право на його експлуатацію; перша реєстрація транспортного засобу - реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше; транспортні засоби, що використовувалися - транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Якщо на транспортні засоби уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право їх експлуатувати, вони вважаються використовуваними. Датою початку користування (вводу в експлуатацію) транспортних засобів, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, вважається дата їх першої реєстрації, визначена в реєстраційних документах, які видано уповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці транспортні засоби на постійній основі. У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації транспортних засобів датою початку використання транспортного засобу вважається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік). У разі якщо календарну дату визначити неможливо, то такою датою слід вважати 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.

Судом встановлено, що автомобіль марки Мерседес-Бенц, реєстраційний номер CE4359ВВ, 2001 рік випуску, об'єм двигуна 3222 куб. зареєстрований за фізичною особою ОСОБА_3 21.03.2013 р. вперше на праві власності.

Згідно з п.п. 267.5.1. п.267.5 ст.267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Таким чином, враховуючи, що автомобіль позивача зареєстровано вперше 21.03.2013 р., з урахуванням переобладнання 18.05.2013 р., а об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувались до 5 років, то у 2015 році автомобіль позивача є об'єктом оподаткування відповідно до ст. 267 ПК України.

Відповідно до п. 267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Підпунктом 267.6.1 п. 267.6 ст.267 ПК України передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно з п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України податкове повідомлення-рішення про сплату суми податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 01 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Таким чином, легковий автомобіль марки Мерседес-Бенц, реєстраційний номер CE4359ВВ, 2001 рік випуску, об'єм двигуна 3222 куб. зареєстрований за фізичною особою ОСОБА_3 21.03.2013 р. згідно п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України є об'єктом оподаткування транспортним податком, а позивач в такому разі є платником вказаного податку. Інші відомості щодо реєстрації даного транспортного засобу за іншими власниками відсутні. Тобто на дату прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення (11.06.2015 р.) термін використання вказаного автомобіля складав менше п'яти років та останній є об'єктом оподаткування, а позивач є платником транспортного податку у відповідності до п. п. 267.1.1, 267.2.1 ст. 267 ПК України.

Тому, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення - рішення № 3728-17, від 11.06.2015 р. відповідач діяв на підставі та в межах повноважень визначених Законом.

Так, згідно ч. 1 ст. 29 Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 р. № 3353-ХІІ (далі Закон № 3353-ХІІ, в редакції чинній на час реєстрації автомобіля марки Мерседес-Бенц) до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Статтею 30 цього Закону передбачено, що конструкція транспортних засобів повинна відповідати вимогам сучасних правил, нормативів і стандартів, встановленим рівням викидів забруднюючих речовин в атмосферу, а нормативно-технічна документація має бути узгоджена з відповідними уповноваженими державними органами. Перед початком серійного виробництва транспортних засобів або їх складових частин проводяться спеціальні випробування і за їх позитивними наслідками видається сертифікат встановленої форми. Сертифікаційні випробування проводяться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 31 Закону № 3353-ХІІ транспортні засоби, їх складові частини і комплектуючі вироби, що ввозяться на територію України, підлягають перевірці на відповідність діючим стандартам або повинні мати сертифікат, виданий уповноваженим на це Секретаріатом ЄЕК ООН Адміністративним органом по сертифікації дорожніх транспортних засобів.

Статтею 34 Закону № 3353-ХІІ встановлено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Порядок проведення державної реєстрації транспортних засобів врегульований постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 р.

Згідно п. 6 Порядку транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції.

Пунктом 8 цього Порядку встановлено, що Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух").

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу.

У разі митного оформлення транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, які ввозяться на митну територію України, за електронною митною декларацією така декларація, засвідчена електронним цифровим підписом відповідальної посадової особи митного органу, передається за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційних систем органам МВС.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження, передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах Державтоінспеції, не допускається.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Бланки довідок-рахунків, актів приймання-передачі транспортних засобів підприємств-виробників таких засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, за формами згідно з додатками 1 і 6 є бланками суворої звітності і виготовляються відповідно до порядку виготовлення бланків цінних паперів і документів суворого обліку, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 р. N 283.

Згідно п. 10 Порядку державна реєстрація нових транспортних засобів, а також тих, що перебували в експлуатації та ввезені на митну територію України, проводиться за умови відповідності конструкції і технічного стану даної марки (моделі) транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов'язковим вимогам правил, нормативів і стандартів України, що підтверджується сертифікатом відповідності або свідоцтвом про визнання іноземного сертифіката, копію яких власники подають до підрозділів Державтоінспекції.

На зареєстровані у підрозділі Державтоінспекції транспортні засоби видаються свідоцтва про реєстрацію, а також номерні знаки, що відповідають державному стандарту України: два номерні знаки - на автотранспорт, один - на мототранспорт, мопед, причіп та напівпричіп, дозволи на встановлення на транспортних засобах спеціальних світлових і (або) звукових сигнальних пристроїв. У свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу ідентифікаційний номер двигуна не зазначається (п. 16 Порядку).

Статтею 13 Декрету Кабінету Міністрів України від 10.05.1993 р. № 46-93 Про стандартизацію і сертифікацію (в редакції чинній на час реєстрації легкового автомобіля марки Мерседес-Бенц,) передбачено, що сертифікація продукції в Україні поділяється на обов'язкову та добровільну. Сертифікація продукції здійснюється уповноваженими на те органами з сертифікації - підприємствами, установами і організаціями з метою: запобігання реалізації продукції, небезпечної для життя, здоров'я та майна громадян і навколишнього природного середовища; сприяння споживачеві в компетентному виборі продукції; створення умов для участі суб'єктів підприємницької діяльності в міжнародному економічному, науково-технічному співробітництві та міжнародній торгівлі.

Згідно ст. 15 Декрету обов'язкова сертифікація на відповідність вимогам нормативних документів проводиться органами з сертифікації незалежно від форми власності виключно в державній системі сертифікації. Обов'язкова сертифікація в усіх випадках повинна включати перевірку та випробування продукції для визначення її характеристик і подальший державний технічний нагляд за сертифікованою продукцією.

Відповідно до ст. 16 Декрету під час проведення сертифікації та у разі позитивного рішення органу з сертифікації заявникові видається сертифікат та право маркувати продукцію спеціальним знаком відповідності.

Згідно п.п. 21.1.1. та 21.1.2 п. 21 Переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 р. № 28, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.05.2005 р. за № 466/10746, автомобілі нові та ті, що були у використанні мають відповідати ДСТУ 3649-97, ДСТУ UN/ECЄ R 13-09:2002, ДСТУ UN/ECЄ R 26-02:2005, ДСТУ UN/ECЄ R 43-00:2002, ДСТУ UN/ECЄ R 48-02:2002, ДСТУ UN/ECЄ R 83-03:2002 (рівень вимог С), ДСТУ 4277:2004.

З урахуванням досліджених письмових доказів, суд приходить до переконання, що вказаний легковий автомобіль, згідно п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України є об'єктом оподаткування транспортним податком, а позивачка в такому разі є платником вказаного податку. Тому, приймаючи 11.06.2015 р. податкове повідомлення - рішення № 3728-17, відповідач діяв на підставі та в межах повноважень визначених Законом.

Стаття 58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Цей принцип треба розуміти так, що дія закону починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів від 9 лютого 1999 року).

Водночас, відповідно до п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. При цьому обов'язок із сплати транспортного податку покладено на його платників починаючи із 2015 року (рік набрання чинності Законом).

Тому, законодавець визначаючи об'єкт оподаткування транспортним податком, передбачив, що ознаками такого є дата реєстрації автомобіля та об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. Отже, обов'язок сплачувати транспортний податок покладено на позивача після набрання чинності Законом № 71-VІІІ від 28.12.2014 р., та не поширено такий на період до набрання ним чинності, тобто до 01.01.2015 р.

Суд звертає увагу на те, що Закон № 71-VІІІ не визнаний неконституційним, тому підлягає застосуванню. Крім того, саме цей закон прийнятий пізніше у часі за норми ст. 4 ПК України, тому при подоланні колізії положень нормативно-правового (их) акту (ів) рівної юридичної сили слід надавати перевагу тому, що прийнятий пізніше, тобто Закону № 71-VІІІ.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися субєкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судовим розглядом не встановлено порушення зазначених критеріїв відповідачем під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час вирішення справи відповідач довів правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а тому позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 70-72, 86, 158, 160 - 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя П.Д. Дембіцький

Постанова в повному обсязі складена 31 травня 2016 р.