Справа № 813/6706/14
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року м. Київ К/800/21/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Рецебуринського Ю.Й., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - ГУ МВС) про скасування наказу, поновлення на роботі за касаційною скаргою позивача на судові рішення Львівського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2015 року, Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

скасувати наказ ГУ МВС від 29 жовтня 2013 року № 430 о/с про звільнення його з органів внутрішніх справ за пунктом 67 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114);

поновити на посаді старшого інспектора громадської безпеки лінійного відділення в аеропорту «Львів» Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС з 30 жовтня 2013 року.

Посилався на те, що він до кримінальної відповідальності не притягувався, а отже звільнення з органів внутрішніх справ через порушення кримінальної справи відносно нього є безпідставним.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2015 року, залишеною без змін Львівським апеляційним адміністративним судом від 21 грудня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності дає підстави до звільнення за пунктом 67 Положення № 114.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати і ухвалити нове про задоволення позову. Вказує на те, він не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, вироку відносно нього немає, тому звільнення за пунктом 67 Положення є незаконним. Окрім того, судами не дано оцінку порушенням процедури звільнення, допущених відповідачем.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з наступних підстав.

За правилами, викладеними в пункті 67 Положення №114 (в редакції постанов Кабінету Міністрів України від 04.09.2013 р. N 706), особи рядового або начальницького складу, притягнуті до відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, пов'язаного з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", або кримінального правопорушення, підлягають звільненню із служби в органах внутрішніх справ у триденний строк з дня надходження до органу внутрішніх справ копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили.

Виходячи з положень зазначеної норми, особу рядового і начальницького складу може бути звільнено з органів внутрішніх справ у випадку притягнення до відповідальності за вчинення, в тому числі, кримінального правопорушення.

Як установлено судами попередніх інстанції, що відповідає фактичним обставина справи, за наказом ГУ МВС від 29 жовтня 2013 року № 430 о/с ОСОБА_4 звільнено з органів внутрішніх справ у зв'язку з вчиненням кримінального правопорушення.

Підставою до прийняття зазначеного рішення став вирок Сихівського районного суду м. Львова від 15 квітня 2013 року, згідно якого ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 263 Кримінального кодексу України, і призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі та звільнено від покарання у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 5 липня 2013 року вирок залишено без змін.

Вищим спеціалізованим судом ухвалу апеляційного суду змінено в частині засудження ОСОБА_4 за частиною першою статті 263 КК України, справу в цій частині направлено на новий апеляційний розгляд.

При повторному розгляді апеляційний суд вирок Сихівського районного суду м. Львова від 15 квітня 2013 року в частині засудження ОСОБА_4 скасував, провадження у справі в цій частині закрив на підставі статті 49 КК України у зв'язку із закінченням строку давності.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, у відповідача були правові підстави до звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ з підстав, передбачених пунктом 67 Положення № 114, адже його було притягнуто до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. Звільнено винного від кримінальної відповідальності не з реабілітуючи підстав, а у зв'язку із закінченням строків давності.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, висновок судів про законність звільнення не спростовують і не дають підстав вважати судові рішення такими, що ухвалені з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Підставою до звільнення з органів внутрішніх справ за пунктом 67 Положення № 114 є вчинення особою адміністративного корупційного правопорушення, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", або кримінального правопорушення і в даному випадку не потрібний лише вирок суду, достатньо інше рішення, яке доводить вину у вчиненому кримінально-карному діянні. Таким рішенням може бути й ухвала суду, якою особу звільнено від відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Щодо порушення процедури звільнення, то судами першої та апеляційної інстанцій таких обставин не встановлено.

Зокрема, підстави та порядок проведення атестації працівників органів внутрішніх справ визначені Інструкцією про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 березня 2005 року №181, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 травня 2005 року за №559/10839). Відповідно до пункту 1.4 зазначеного нормативного акту атестування осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу проводиться: на кожній із займаних посад - через 4 роки; при призначенні на вищу посаду, переміщенні на нижчу посаду (крім випадків переміщення за особистим проханням та за станом здоров'я згідно з висновком військово-лікарської комісії) і звільненні з органів внутрішніх справ (крім випадків звільнення за віком, через хворобу, через обмежений стан здоров'я, за власним бажанням та у зв'язку з переходом на роботу до інших органів виконавчої влади).

Строки атестації рядового і начальницького складу визначаються Міністром внутрішніх справ України.

В Інструкції передбачений випадок коли особа може не з'явитися на атестацію без поважних причин. Зокрема, якщо особа рядового і начальницького складу, яка атестується, не з'явилася на засідання атестаційної комісії без поважних причин, то комісія може провести атестування за її відсутності, про що робиться відповідний запис у протоколі засідання атестаційної комісії та атестаційному листі. Витяг з протоколу разом з атестаційним листом долучається до особової справи (пункт 4.7 Інструкції).

Зокрема, при звільненні позивача порушень вищенаведених норм законодавства не встановлено. Позивач відмовився від ознайомлення зі змістом атестаційного листа, про що свідчить відповідний акт про відмову в ознайомленні. Також він був повідомлений про атестацію, проте не прибув на неї без поважних причин, про що також складений відповідний акт. Вказані акти були визнані судами належними доказом по справі.

Не одержання у визначені строки трудової книжки стало можливим по вині самого позивача. Як установлено судами, він не з'являвся до відділу кадрів, що змусило рекомендованими листами направляти йому копії наказу про звільнення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а судові рішення Львівського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2015 року, Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

Ю.Й. Рецебуринський

І.В. Штульман