Справа № 263/6504/14-а
Суддя: Томілін О. М.
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №263/6504/14-а
Провадження №6-а/263/14/2016
У Х В А Л А

31 травня 2016 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Томіліна О.М., за участю секретаря Григорьєвої О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі заяву ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 03.09.2014 року Головне Управління ПФУ в Донецькій області зобов'язане нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 14 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року з урахуванням фактично отриманих сум.

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання зазначеного рішення, а саме - на стягнення з Головного Управління ПФУ в Донецькій області за рахунок Державного бюджету України на користь нього вищезазначеної щомісячної доплати до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в сумі 1450,44 грн. для його належного виконання Головним Управлінням Державної казначейської служби України в Донецькій області.

У судове засідання сторони не зявилися з невідомих суду причин, про час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином. У відповідності з вимогами ч.2 ст.263 КАС України неприбуття у судове засідання зазначених осіб не перешкоджає судовому розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як і в цивільному судочинстві, поняття способів захисту прав, свобод та інтересів особи в адміністративному судочинстві охоплюється визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цих прав, свобод та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду в разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 263 КАС України містить не тільки механізм процесуальної процедури розгляду питань зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, а й підстави для розгляду цих питань. Оскільки ці підстави є матеріально-правовими, то їх слід розглядати у сукупності з положеннями статей 105 та 162 КАС України, які визначають зміст способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві.

Згідно з ч. 4 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити як вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами частин 1, 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Стаття 124 Конституції України та ст. 14 КАС України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 263 КАС України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Так, на виконання постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 03.09.2014 року Головне Управління ПФУ в Донецькій області здійснило нарахування ОСОБА_1 доплати до пенсії у сумі 1450,44 грн. Зазначена сума на час звернення ОСОБА_1 до суду не виплачена у зв'язку з ненадходженням до Пенсійного фонду України відповідних коштів із державного бюджету.

Встановлені обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до ст. 263 КАС України було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум доплати буде здійснена Головним Управлінням ПФУ в Донецькій області після надходження відповідних сум із державного бюджету.

Посилання заявника та відділу ДВС у своїх постановах про повернення виконавчого документу стягувачеві на неможливість виконання рішення суду зобов'язального характеру щодо проведення соціальних виплат у зв'язку з відсутністю такого виду рішень у визначеному ст.2 Закону України від 5 червня 2012 р. №4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" переліку рішень, виконання яких гарантовано державою, не заслуговують на увагу, оскільки з огляду на положення ст. 124 Конституції України та ст.14 КАС України постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів).

У справі, що розглянута, суд для відновлення права ОСОБА_1 на щомісячну соціальну допомогу, передбачену Законом України від 18 листопада 2004 р. N 2195-IV "Про соціальний захист дітей війни", прийняв постанову про зобов'язання органу ПФУ нарахувати та виплатити соціальну допомогу в установленому законом розмірі, що відповідало заявленим у позові вимогам. Разом з тим, розрахунок суми належної ОСОБА_1 соціальної допомоги за спірний період судом не здійснювався, тому, змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов'язання виплатити зазначену допомогу на стягнення конкретної суми цієї допомоги, суд змінить постанову по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судами всіх інстанцій при розгляді справи.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що зміна на підставі ст. 263 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до ст. 162 КАС України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання органу ПФУ здійснити виплату із зобов'язання на стягнення такої виплати буде незаконною.

Керуючись ст. 263 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання судового рішення відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя О.М. Томілін