Справа № 521/287/16-а
Суддя: Плавич І. В.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №521/287/16-а
Провадження №2-а/521/72/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Плавича І.В.,

при секретарі Мазинській І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у місті Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, третя особа Департамент патрульної поліції,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться на розгляді адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у місті Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, третя особа Департамент патрульної поліції.

Обґрунтовуючи власну позицію та підстави звернення до суду, позивач посилався на ті обставини, що 07 січня 2016 року керував автомобілем марки «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Антоновича у місті Києві. Але інспектор патрульної поліції убачив порушення вимог закону в діях позивача, у звязку з чим було ухвалено постанову про адміністративне правопорушення серії ПС2 №807033.

Позивач вважає, що належним чином і у повному обсязі виконав відповідні вимоги ПДР України, з висновками інспектора не згоден, у звязку з чим звернувся з даним позовом в суд.

Позивач ОСОБА_1 у відкрите судове засідання зявився, заявлені вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у відкрите судове засідання не зявилась, повідомлялась судом про розгляд адміністративної справи, причини неявки суду не відомі.

Представник Управління патрульної поліції у місті Києві у відкрите судове засідання не зявився, управління повідомлялось судом про розгляд адміністративної справи, причини неявки суду не відомі.

Представник Департаменту патрульної поліції у відкрите судове засідання зявився, заявлені вимоги не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити.

Таким чином, вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін, дослідивши представлені суду письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову з наступних підстав.

Під час судового розгляду справи було встановлено, що згідно постанови про адміністративне правопорушення серії ПС2 №807033 від 07 січня 2016 року, ухваленої ІПП ОСОБА_2, 07 січня 2016 року о 14 год. 43 хв. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, керуючи автомобілем марки «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1, по вулиці Антоновича в місті Києві здійснив стоянку на смузі руху для маршрутних транспортних засобів та не мав полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, чим порушив п.2.1.«ґ», за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 126 ч.1 КУпАП.

Відповідно до п.2.1.«ґ» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі зокрема поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно п.15.10.«д» ПДР України, стоянка забороняється зокрема у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Як розяснює п.1.10. ПДР України, зупинка припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); стоянка припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не повязаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу; перешкода для руху нерухомий обєкт у межах смуги руху транспортного засобу або обєкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Згідно ст. 122 ч.1 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як передбачає ст. 126 ч.1 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказуючи на вчинення порушення правил стоянки позивачем ОСОБА_1, інспектором Панасюк Н.П. не зазначено відповідного пункту ПДР та норми КУпАП, що встановлює відповідальності за таке правопорушення. Згідно оскарженої постанови, інспектором Панасюк Н.П. накладено на порушника штраф у розмірі 425,00 гривень, але при цьому при розшифруванні числового значення вказано: «двісті пятдесят пять гривень».

Згідно ст. 283 ч.ч.1-3 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як чітко зобовязує ст. 71 ч.2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідні висновки інспектора Панасюк Н.П. щодо обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності не вбачаються суду доведеними. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про передчасність таких висновків, що в подальшому і явились підставою для ухвалення оскаржуваної позивачем постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 287 ч.1 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Як передбачає ст. 288 ч.1 п.3 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими КУпАП.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та скасування оскаржуваної постанови.

Згідно ст. 293 ч.1 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і, зокрема, скасовує постанову і закриває справу.

Як регламентує ст. 247 ч.1 п.7 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, зокрема, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, за якою адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

У звязку з викладеним, суд вбачає обґрунтованим закрити провадження у відповідній справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 171-2 ч.2 КАС України, рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає. Але на підставі Рішення Конституційного Суду України №3-рп/2015 від 08 квітня 2015 року, положення частини другої статті 171-2 КАС України визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та рекомендовано ОСОБА_3 України невідкладно врегулювати питання щодо оскарження судового рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Ураховуючи положення ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, ст.ст. 8, 55, 129 Конституції України, ст.ст. 8, 13 КАС України, суд приходить до висновку про забезпечення оскарження постанови суду в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 17, 69, 71, 86, 95, 98, 122, 128, 158, 159, 160, 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до старшого інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, Управління патрульної поліції у місті Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, третя особа Департамент патрульної поліції задовольнити.

Постанову про адміністративне правопорушення серії ПС2 №807033 від 07 січня 2016 року, ухвалену старшим інспектором 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка передбачена ст. 126 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка передбачена ст. 126 КУпАП закрити, у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий: