Справа № 2-а-2859/10
Суддя: Мохонько В. В.
Дата ухвалення: 2010-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2859/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2010 року Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда- Мохонько В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про відновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду, визнання бездіяльності та зобов'язання провести перерахунок та виплату щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни»,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2010 року ОСОБА_1 звернулась в суд із адміністративним позовом, яким просила визнати причину пропущення строку звернення до суду поважною і відновити пропущений строк позовної давності для захисту порушеного права на доплату пенсії; визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді по неодплаті їй підвищення пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" ( в редакції від 18.11.2004 p.); зобов"язати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді провести перерахунок та виплату підвищення пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбачену ст. 6 З У "Про соціальний захист дітей війни" (в редакції від 18.11.2004 p.), з урахуванням норм ч.І ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за такі періоди: з 09 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 p.; з 22 травня 2008 р.по 31 грудня 2008 p.; з 1 січня 2009 р. по 31 грудня 2009 р. (а.с.2-3 ).

На обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона, як «дитина війни», відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання щомісячної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, однак, така допомога відповідачем їй не виплачується в повному обсязі. Пунктом 17 статті 77 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік" дію ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" зупинено на 2006 рік. Пунктом 12 статті 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" зупинено на 2007 рік. Пунктом 41 розділу Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік" та "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року положення статті 6 Закону було викладено в новій редакції, відповідно до якої право на державну соціальну допомогу дітям війни було обмежено. Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 та №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційними п.12 ст.71 Закону України „Про державний бюджет на 2007 рік", яким зупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»та пп.2 п.41 розділу П Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року №107-VI. При обрахунку суми невиплаченої допомоги виходить з наступного - розмір соціальної допомоги, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни" становить 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить з 01 січня - 380 грн., з 01 квітня - 406 грн., з 01 жовтня - 411 грн. Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить з 01 січня - 470 грн., з 01 квітня - 481 грн., з 01 липня - 482 грн., з 01 жовтня- 498 грн. Відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2009 рік" прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність, залишено в розмірі, який діяв в грудні 2008 року. Таким чином, сума невиплаченої соціальної допомоги за 2006-2008 роки становить 3 812 грн. 48 коп. Крім того, просила не застосовувати наслідки пропущення строку звернення до суду в зв"язку з тим, що є людиною похилого віку та не має відповідних знань.

Представник управління ПФУ в м. Кіровограді подав письмові заперечення, якими просить відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування заперечень зазначив про відсутність коштів для такої виплати, так як не передбачена стаття видатків у бюджеті Пенсійного фонду України на покриття витрат по сплаті щомісячної допомоги дітям війни. Вказує, що управління не може бути належним відповідачем у справі, так як єдиним розпорядником бюджетних коштів є Пенсійний фонд України, Кабінет Міністрів України.

Також заявлено про відмову в задоволенні позову, внаслідок пропущеного строку звернення до суду.

Сторони до суду не з'явилися, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи надали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Оскільки від позивача і відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, є підстави розглянути спір за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року №2195-ГУ, дитиною війни визнається особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась 24 жовтня 1938 році та є особою, на яку поширюється дія абзацу 1 статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195-IV від 18 листопада 2004 року, та має статус «дитини війни», що підтверджується посвідченням (а.с. 10,11).

Згідно статті 6 Закону №2195-IV дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Редакція цієї статті набрала чинності з 1 січня 2006 року.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Суд вважає за необхідне прийняти у своїх висновках поняття «мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки саме це правове визначення застосовується виключно в діях відповідача під час визначення пенсій громадянам та їх призначення.

Положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Щодо вимог позивача стосовно виплати за 2007 рік, суд виходить з наступного. Дію ст. 6 Закону на 2007 рік було зупинено ст. 111 Закону України від 19 грудня 2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (з урахуванням положень п. 12 ст. 71 нього Закону) та визначено, що у 2007 році підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону, виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» щодо зупинення дії на 2007 рік ст. 6 Закону. Таким чином, відновлено дію ст. 6 закону України №2195-IV. Згідно з частиною 1 статті 62 Закону України від 19.12.2006 №489-V "Про Державний бюджет України на 2007 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на

2007 рік затверджений у наступному розмірі з 1 жовтня - 411 гривень.

У відповідності до частини 3 статті 62 Закону України від 19.12.2006 № 489-V "Про Державний бюджет України на 2007 рік" встановлено, що для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058 з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток.

Таким чином, відповідач повинен був підвищити пенсію з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, включно.

Відносно вимог по виплатам за 2008 рік, суд виходить з наступного. Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України №107-VI "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст статті 6 Закону України №2195-IV викладено в наступній редакції: дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Підстави для підвищення пенсії за період з 01 січня по 22 травня 2008 року - були відсутні, оскільки позивачу пенсія виплачувалася у збільшеному розмірі у січні - березні 2008 року на 47 грн., щомісячно (10% від 470 грн. - прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність), а в квітні на 48,10 грн.

Проте, Рішенням Конституційного суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року визнано неконституційним положення Закону України "Про Державний бюджет України на

2008 рік" N 107-VI від 28 грудня 2007 року щодо викладення положень ст. 6 Закону України

"Про соціальний захист дітей війни" №2195-IV в новій редакції. Таким чином, відновлено

дію ст. 6 Закону України №2195-IV.

Статтею 58 Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на 2008 рік затверджений у наступному розмірі з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн.

Таким чином, відповідач повинен був провести підвищення пенсії у збільшеному розмірі відповідно до вимог ст. 6 Закону починаючи з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, включно

Щодо вимог позивача стосовно виплати за 2009 рік, суд зазначає наступне.

Статтею 54 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» встановлено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, встановлений в розмірах, що діяли у грудні 2008 року.

Таким чином, відповідач повинен був провести підвищення пенсії у збільшеному розмірі відповідно до вимог ст. 6 Закону "Про соціальний захист дітей війни" з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року, включно.

Відповідно до п.1, п.З Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007р. № 1261 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра праці та соціальної політики, одним з основних завдань якого є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій,

допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі, управління в районах, містах і районах у містах. Відповідно до Закону України " Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Тому, обов"язок по нарахуванню, перерахунку та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону України" Про соціальний захист дітей війни" , покладено на відповідні територіальні управління за місцем проживання позивача, в зв"язку з чим, належний відповідач є УПФ України в м. Кіровограді.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб від порушень з боку держави у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У відповідності до зазначеної норми Закону, забезпечуючи захист порушених прав позивача, враховуючи, що згідно вище вказаного законодавства, перерахунок пенсії належить до обов»язків компетентних органів Пенсійного фонду України, суд дійшов висновку, про необхідність зобов»язати управління ПФУ в м. Кіровограді самостійно здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії в розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком згідно ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» за відповідний період.

З огляду на вказане, безпідставною є відмова відповідача - Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді здійснити позивачу на її звернення перерахунок щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни», а відтак підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання неправомірною бездіяльності відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. За ч.І ст. 100 КАС України, пропущений строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи підстави заяви про поновлення процесуального строку, суд в порядку ст. 100 КАС України визнає поважною причину пропущеного строку звернення до суду так як про порушення прав позивача, останньому стало відомо після висвітлення даних обставин в засобах масової інформації та у суду немає підстав недовіряти такому твердженню позивача. Крім того, суд вважає, що відповідач зобов'язаний був самостійно без звернення до суду позивача здійснити перерахунок призначеної пенсії і виплачувати її в розмірі визначеному законодавством.

На вимогу позивачки відповідач 02.02.2010 року відмовив в перерахунку та виплаті належного розміру щомісячної надбавки до пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.П КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Виходячи з змісту ч. З ст. 150 Конституції України - рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, у тому числі є обов'язковим до врахування усіма судами України при вирішенні спорів, тому суд вважає, що оскільки визначення розміру суми відноситься до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України є необхідність у зобов'язанні відповідача здійснити перерахування позивачу надбавки, яка передбачена ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року, включно, а також починаючи з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року,

включно, та 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 2 ст. 152 Конституції України, ст. ст. 1, 6, 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року №2195-IV (із-змінами та доповненнями), ч.4 ст. 14 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року, ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року , п. 17 ст. 77 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік", ст. 58, п.12 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007", пп.2 п.41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року, ст. ст. 54,71 Закону України "Про державний бюджет України на 2009 рік" №835-VI від 26.12.2008 року, Законом України №1715-VI від 06.11.2009 року "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2009 рік", рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, ст. ст. 71,86, 94, 99-102, 122,158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, порушених бездіяльністю Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді у періоди 2007- 2008 років.

Визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року включно, розрахованого виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої на час виплат у липні-грудні 2007 року ; за період починаючи з 22.05.2008 по 31.12.2008 року, включно та з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, включно.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року, включно, а також починаючи з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, включно, а також з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, включно в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

Постанова суду може бути оскаржена до адміністративного апеляційного суду через Кіровський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України шляхом подання апеляційної скарги в строк, передбачений для подання заяви про апеляційне оскарження. Одночасно копія апеляційної скарги направляється до апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_2