Справа № 807/645/14
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" травня 2016 р. м.Київ К/800/24649/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Горбатюк С.А.,

Заяць В.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2015 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м.Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області до Публічного акціонерного товариства «Закарпаттягазбуд» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року Управління Пенсійного фонду України в м.Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства «Закарпаттягазбуд» про стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій відповідно до п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в сумі 121589,23 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про невиконання відповідачем зобов'язань щодо відшкодування органам Пенсійного фонду витрат на виплату і доставку пенсій за віком на пільгових умовах, у зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 121589,23 грн. за період з 01 вересня 2011 року по 27 грудня 2013 року, яку Управління просило стягнути з товариства.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2014 року позов задоволено повністю; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Закарпаттягазбуд» на користь Управління Пенсійного фонду України в м.Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області заборгованість у сумі 121589,23 грн. по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю у відповідача обов'язку по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на підставі надісланих позивачем розрахунків сум відшкодування витрат.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2015 року задоволено частково апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Закарпаттягазбуд»; постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2014 року скасовано; позовні вимоги Управління Пенсійного фонду України в м.Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області про стягнення заборгованості за період із 01 вересня 2012 року по 30 червня 2013 року залишено без розгляду; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Закарпаттягазбуд» на користь Управління Пенсійного фонду України в м.Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01 липня 2013 року по 31 грудня 2013 року в розмірі 54701,26 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та залишаючи без розгляду позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за період із 01 вересня 2012 року по 30 червня 2013 року на підставі ст.99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції виходив із пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та відсутністю підстав для його поновлення.

Не погоджуючись з рішеннями суду апеляційної інстанції в частині залишення без розгляду позовних вимог про стягнення заборгованості за період із 01 вересня 2012 року по 30 червня 2013 року, Управління Пенсійного фонду України в м.Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2015 року, залишити в силі постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2014 року.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до ПФУ плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.6.8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663), підприємства щомісяця до 25 го числа вносять до ПФУ зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи ПФУ повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Пунктом 6 ч.1 ст.1 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами ПФУ у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.15 ст.106 Закону № 1058-IV строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Отже, в разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення ч.15 ст.106 Закону № 1058-IV. Водночас строки звернення до суду із позовом про стягнення цієї заборгованості (недоїмки), передбачені статтею 99 КАС, не застосовуються.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 25 листопада 2015 року №21-3122а15.

За вказаними обставинами колегія суддів визнає помилковим висновок суду апеляційної інстанції щодо залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення заборгованості по перерахуванню сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2013 року.

У відповідності з ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ст.226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Мукачевому та Мукачівському районі Закарпатської області задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2015 року скасувати, постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2014 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді