Справа № 331/8558/13-а (6а/331/17/2016)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 травня 2016 рокусправа № 331/8558/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Ясенової Т.І. Суховарова А.В.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1, Управління праці та соціального захисту населення по Жовтневому району Запорізької міської ради на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2016 року в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення по Жовтневому району Запорізької міської ради

зацікавлена особа Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

Управління праці та соціального захисту населення по Жовтневому району Запорізької міської ради у березні 2016 року звернулось до суду з заявою, в якій просило змінити спосіб і порядок виконання постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2014 (постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.04.2014) по справі № 2а/331/32/14 з зобовязати Управління праці та соціального захисту населення по Жовтневому району Запорізької міської ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2013 рік, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду 2 групи, у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з урахуванням вже виплачених сум на стягнути з Управління праці та соціального захисту населення по Жовтневому району Запорізької міської ради на користь ОСОБА_1 не донараховану щорічну допомогу на оздоровлення за 2013 рік, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду 2 групи, у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з урахуванням вже виплачених сум у розмірі 5615,00 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2016 року у задоволені заяви відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 та Управління праці та соціального захисту населення по Жовтневому району Запорізької міської ради подали апеляційні скарги, в яких просять її скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, та прийняти нове рішення, яким змінити спосіб виконання рішення суду.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2014 року в адміністративній справі № 331/8558/13-а скасовано постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2014 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення за 2013 рік, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду 2 групи, у розмірі меншому, ніж передбачено ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Жовтневому району здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2013 рік, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду 2 групи, у відповідності до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» в розмірі пяти мінімальних заробітних плат, з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 від 10.07.2015 ВП № 48070564 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2а/331/32/14, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 28.05.2014.

Судом встановлено, що постанова суду в адміністративній справі № 2а/331/32/14 відповідачем виконана частково, ОСОБА_1 проведено нарахування коштів у сумі 5615,00 грн.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційних скарг колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що зобов'язання вчинити певні дії, покладені на відповідача судовим рішенням, є обраним судом способом захисту порушеного права позивача.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що по суті вимога відповідача про зміну способу виконання постанови суду є за своєю правовою природою новою позовною вимогою про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження судами під час розгляду та ухвалення постанови в адміністративній справі № 2а/331/32/14.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

З матеріалів справи вбачається, що виконання постанови суду неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду.

Окрім того, посилання відповідача на положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та неможливість виконання рішення суду зобовязального характеру, суд апеляційної інстанції знаходить необґрунтованими з огляду на положення статті 124 Конституції України, якими визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Вказана правова позиція також відображена Верховним Судом України в постанові від 13.01.2015, яка є обовязковою для адміністративних судів в силу приписів ст. 161 КАС України.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Управління праці та соціального захисту населення по Жовтневому району Запорізької міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2016 року в адміністративній справі № 331/8558/13-а - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 31 травня 2016 року.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров