Справа № 803/772/16
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року Справа № 803/772/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мачульського В.В.,

при секретарі судового засідання Сметані Т.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_3 адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 підприємства електротранспорту до ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2016 року ОСОБА_3 підприємство електротранспорту (далі підприємство, позивач) звернулося з позовом до ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі ОСОБА_3 ОДПІ, відповідач) про зобов'язання вчинити дії, а саме відкликати з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-149-17 від 08 грудня 2015 року як таку, що направлена для примусового виконання з порушенням норм чинного законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 грудня 2015 року ОСОБА_3 підприємством електротранспорту отримано від відділу примусового виконання рішень управляння державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області постанову про відкриття виконавчого провадження від 23 грудня 2016 року про примусове стягнення з підприємства на користь ОСОБА_3 0ДПІ 6723176,64 грн. боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску. Постанова винесена на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-149-17 від 08 грудня 2015 року.

Вважає, що відповідачем порушено порядок направлення вищевказаної вимоги до виконавчої служби для стягнення в примусовому порядку, оскільки підприємство взагалі не отримувало дану вимогу, а дізналося про неї лише після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження. Хоча позивач при направленні вимоги до виконавчої служби, вказав, що вона є узгодженою. Крім того, вимога винесена ОСОБА_3 ОДПІ 08 грудня 2015 року і була направлена до відділу примусового виконання рішень наступного дня - 09 грудня 2015 року.

На підставі викладеного ОСОБА_3 підприємство електротранспорту вважає, що ОСОБА_3 ОДПІ порушені вимоги Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» та Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України №449 від 20 квітня 2015 року, при направленні до відділу примусового виконання рішень управління держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-149-17 від 08 грудня 2015 року.

Тому просить суд зобовязати відповідача відкликати з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-149-17 від 08 грудня 2015 року як таку, що направлена для примусового виконання з порушенням норм чинного законодавства.

У письмових запереченнях проти позову від 31 травня 2016 року за №10/03-18-10-07 (а.с.15-17) відповідач позов не визнав посилаючись на те, що відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування орган, доходів і зборів у порядку за формою та у строки надсилає платнику єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога згідно Інструкції формується на підставі даних особових рахунків платників на суму боргу, що перевищує 10 грн. Вимога є виконавчим документом та формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу. Так, 23 липня 2015 року ОСОБА_3 ОДПІ була сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ю-149-17 на суму 5344658,62 грн. та 27 липня 2015 року направлена ОСОБА_3 підприємству електротранспорту та вручена останньому 03 серпня 2015 року. Позивачем не вживались заходи щодо погашення боргу по єдиному соціальному внеску, вищевказана вимога не оскаржувалася ні в адміністративному ні в судовому порядку, а тому вона вважається узгодженою. В подальшому вищевказана вимога неодноразово направлялась до відділів Державної виконавчої служби для її примусового виконання, однак з технічних та обєктивних причин дана вимога була повернута відповідачу без виконання. 08 грудня 2015 року податковим органом сформована та направлена вимога №Ю-149-17 на суму 6723176,64 грн. та направлена до відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Волинській області. Державним виконавцем 23 грудня 2015 року відкрито виконавче провадження №497011822.

Таким чином, після направлення вимоги №Ю-149-17 від 23 липня 2015 року про сплату єдиного соціального внеску сума боргу не була погашена у повному обсязі, тому вимога №Ю-149-17 від 08 грудня 2015 року про сплату єдиного соціального додатково не надсилалась, разом з тим погашенню підлягає вся сума боргу, яка існувала на час звернення ОСОБА_3 ОДПІ до органів виконавчої служби.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що вимога №Ю149-17 від 08 грудня 2015 року на суму 6723176,64 грн. була направлена до відділу Державної виконавчої служби у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 підприємства електротранспорту відсутні.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просить суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог та просила в позові відмовити повністю, з підстав викладених в письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, з наступних мотивів та підстав.

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з частиною першою статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюються на: спори фізичних чи юридичних осіб із субєктами владних повноважень, щодо його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дії чи бездіяльності.

Судом встановлено, що позивач є юридичною особою, а тому є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на час розгляду справи перебуває на обліку в ОСОБА_3 ОДПІ.

Також у судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами по справі, що у звязку із наявністю у позивача заборгованості по сплаті єдиного внеску 23 липня 2015 року ОСОБА_3 ОДПІ була сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ю149-17-У на суму 5344658,62 грн. 27 липня 2015 року дана вимога направлена ОСОБА_3 підприємству електротранспорту та вручена позивачу 03 серпня 2015 року, що підтверджується повідомленням про вручення (а.с.18). Наявність вказаної заборгованості підтверджена копією витягу з електронної бази даних платника податків, яка була долучена представником відповідача в судовому засіданні (а.с.28-31).

Згідно пояснень представника відповідача в судовому засіданні, вимога №Ю149-17-У від 23 липня 2015 року про сплату боргу (недоїмки) на суму 5344658,62 грн. ні в адміністративному, ні в судовому порядку не оскаржувалась. Отже, вимога вважається узгодженою.

Як вбачається із матеріалі справи ОСОБА_3 ОДПІ 14 вересня 2015 року за вих. № 12375/10-03-18-23-19 направлена вимога №Ю-149-17 від 23 липня 2015 року на суму 57902373,13 грн. до Першого відділу ДВС ОСОБА_3 управління юстиції та повторно 27 жовтня за вих. № 13296/10-037-18-23-19 була направлена вимога №Ю-149-17 від 26 жовтня 2015 року на суму 6582490,37 грн. (а.с.19-20).

ОСОБА_3 ОДПІ від 30 жовтня 2015 року № 13418/10/03-18-23-08 вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ю149-17 від 23 липня 2015 року на суму 57902373,13 грн. була відкликана з відділу Державної виконавчої служби у звязку з технічною помилкою під час формування суми недоїмки, та зазначено, що 26 жовтня 2015 року у органи ДВС направлено узгоджену вимогу за №Ю149-17 на суму 6582490,37 грн.(а.с.21).

26 листопада 2015 року на адресу відповідача надійшов лист від Першого відділу ДВС ОСОБА_3 міського управління юстиції разом із постановою від 24 листопада 2015 року ВП№49439707 про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ, а саме вимога №Ю149-17 від 26 жовтня 2015 року необхідно предявити до Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Волинській області (а.с.22-23).

На підставі вищевказаного листа, 08 грудня 2015 року ОСОБА_3 ОДПІ була винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ю-149-17, та за вих. № 14679/10/03-18-23-19 від 09 грудня 2015 року направлена до Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Волинській області, у звязку з тим, що станом на 08 грудня 2015 року за ОСОБА_3 підприємством електротранспорту рахується заборгованість із сплати єдиного внеску у сумі 6723176,64 грн. (а.с.24).

Постановою державного виконавця від 23 грудня 2015 року відкрито виконавче провадження №49701822 по примусовому виконанню вимоги №Ю-149-17 від 08 грудня 2015 року (а.с.6). Дана постанова надійшла до ОСОБА_3 підприємства електротранспорту 30 грудня 2015 року, що підтверджується відбитком штемпеля вхідної кореспонденції підприємства №863/01-01 на супровідному листі (а.с.7). З даної постанови вбачається, що заява про примусове виконання подана 21 грудня 2015 року.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Обов'язок суду вирішувати спори на підставі Конституції України закріплений положеннями принципу законності викладеного у пункті 1 частини першої статті 9 КАС України.

Нормою частини третьої статті 2 КАС України також визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини виникли стосовно направлення ОСОБА_3 ОДПІ до відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління у Волинській області вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-149-17 від 08 грудня 2015 року, а відтак врегульовані Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» та Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України №449 від 20 квітня 2015 року

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI (далі за тестом - Закону № 2464-VI) - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування згідно статті 4 Закону № 2464-VI є, зокрема: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до частини другої 6 зазначеного Закону, платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

За приписами частини 8 статті 9 Закону № 2464-VI, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згідно з частиною четвертою статті 25 Закону №2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

У пункті 3 розділу VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449 (далі Інструкція), зазначено, що фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках: якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Так, судом встановлено, що у позивача є наявною заборгованість зі сплати єдиного внеску.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Інструкції протягом десяти календарних днів з дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов'язаний сплатити зазначені у вимозі суми недоїмки, штрафів та пені. У разі незгоди з розрахунком органу доходів і зборів суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку. У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначених у вимозі сум недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгодженої в результаті оскарження суми боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення органу доходів і зборів або суду), орган доходів і зборів протягом десяти робочих днів надсилає в порядку, встановленому Законом, до органу державної виконавчої служби вимогу про сплату боргу (недоїмки).

Суд додатково зазначає, що вимога №Ю149-17-У від 23 липня 2015 року про сплату боргу (недоїмки) на суму 5344658,62 грн. яка надіслана на адресу підприємства 27 липня 2015 року та отримання останнім 03 серпня 2015 року не була оскаржена в адміністративному чи судовому порядку а тому є чинною та вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 6 Інструкції вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною якщо:

- сума боргу (недоїмки) самостійно погашається платником;

- орган доходів і зборів скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження;

- вимога органу доходів і зборів про сплату боргу (недоїмки) скасовується чи змінюється судом (господарським судом);

- борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 Закону, в порядку, визначеному пунктами 9 - 11 цього розділу;

- є рішення суду про стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі.

У випадку, зазначеному в абзаці другому цього пункту, вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми боргу (недоїмки).

У випадку, зазначеному в абзаці третьому цього пункту, вимога вважається відкликаною з дня прийняття органом доходів і зборів рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки).

У випадку, зазначеному в абзаці четвертому цього пункту, вимога вважається відкликаною у день набрання судовим рішенням законної сили.

У випадку, зазначеному в абзаці п'ятому цього пункту, вимога вважається відкликаною у день прийняття органом доходів і зборів рішення про списання боргу (недоїмки) відповідно до частини сьомої статті 25 Закону.

У випадку, зазначеному в абзаці шостому цього пункту, вимога вважається відкликаною у день надходження виконавчих документів до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства.

Системний аналіз наведених норм дозволяє суду дійти висновку, що законодавець визначив вичерпний перелік підстав, за яких вимога може бути відкликаною.

Тобто, пунктом 6 даної Інструкції передбачено виключні підстави для відкликання вимоги - у зв'язку з прийняттям фіскальним органом рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки).

Суд не бере до уваги твердження представника позивача, про те, що ОСОБА_3 ОДПІ після винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-149-17 від 08 грудня 2015 року на суму 6723176,64 грн. повинна була направити дану вимогу на підприємство а не відразу до органів ДВС, оскільки, повторне надіслання вже узгодженої вимоги податковим органом, ані вказаною Інструкцією, ані Законом України № 2464-VI не передбачено.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права у формі зобов'язання ОСОБА_3 ОДПІ відкликати з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08 грудня 2015 року є невірно обраним способом захисту порушеного права, внаслідок чого в задоволенні позовної вимоги слід відмовити.

Враховуючи положення статті 94 КАС України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись статтями 11,17,94,158,160,162,163,186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» та Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування затвердженої наказом Міністерства фінансів України №449 від 20 квітня 2015 року, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 підприємства електротранспорту до ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про зобов'язання вчинити дії, а саме відкликати з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-149-17 від 08 грудня 2015 року як таку, що направлена для примусового виконання з порушенням норм чинного законодавства, відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 03 червня 2016 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський