Справа № 759/3618/16-а
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 759/3618/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Лук'янченко Л.М. Суддя-доповідач: Шостак О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

24 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Шостака О.О.,

суддів Желтобрюх І.Л., Мамчура Я.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва про:

- визнання протиправними дій посадових осіб управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва щодо невиконання постанови Святошинського районного суду м. Києва від 29.12.2010 та рішення Європейського суду з прав людини по справі «Малахова та інші проти України»;

- зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва призначити ОСОБА_2, як інваліду 3 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, державну пенсію в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», враховуючи зміну розміру мінімальної пенсії за віком та зробити відповідний перерахунок, починаючи з 30.05.2010;

- зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва призначити ОСОБА_2, як інваліду 3 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, додаткову пенсію в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», враховуючи зміну розміру мінімальної пенсії за віком та зробити відповідний перерахунок, починаючи з 30.05.2010;

- зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва провести індексацію недовиплаченої суми пенсії відповідно до п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ № 913 від 11.07.2007, в редакції);

- стягнення з управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва на користь ОСОБА_2 перерахованої суми пенсії.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У зв'язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке відповідно до п. 2 частини першої ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України прийнято у порядку скороченого провадження, згідно з абзацу 4 ч. 8 ст. 183-2, п. 3 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач є інвалідом 3-ої групи, категорії 1внаслідок захворювання, пов'язаного з участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

29 грудня 2010 року постановою Святошинського районного суду м. Києва, було розглянуто позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва про перерахунок та виплату пенсії, яким позов задоволено частково. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва по призначенню та виплаті ОСОБА_2, як інваліду 3 групи з числа ліквідаторів, потерпілих внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, з 30.05.2010. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва призначити ОСОБА_2, як інваліду 3 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, державну пенсію в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», враховуючи зміну розміру мінімальної пенсії за віком та зробити відповідний перерахунок, починаючи з 30.05.2010. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва призначити ОСОБА_2 як інваліду 3 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, додаткову пенсію в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», враховуючи зміну розміру мінімальної пенсії за віком та зробити відповідний перерахунок, починаючи з 30.05.2010.

Постанова Святошинського районного суду м. Києва від 29.12.2010 набрала законної сили 09.01.2011.

17 січня 2011 року на підставі постанови Святошинського районного суду м. Києва від 29.12.2010, Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчі листи, відповідно до яких 27.01.2011 підрозділом примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції м. Києва відкрито виконавчі провадження.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постанова Святошинського районного суду м. Києва від 29.12.2010 виконана, відповідачем було здійснено перерахунок пенсії, відповідно до вказаного судового рішення. Вказані нарахування та виплати здійснювались відповідачем до листопада 2011 року.

11 грудня 2012 року позивач звернувся до Європейського суду з прав людини із заявою щодо невиконання Державою Україна судового рішення, яке набрало законної сили, що є незабезпечення можливості отримати повне виконання судового рішення на його користь і є втручанням в його право на мирне володіння майном, яке передбачене ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

12 грудня 2013 року Європейським судом з прав людини прийнято рішення по справі «Малахов та інші проти України», відповідно до якого визнано порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Прізвище позивача міститься у вказаному рішенні під № 244.

На підставі вказаного рішення позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі в м. Києві щодо належного виконання постанови Святошинського районного суду м. Києва від 29.12.2010 на підставі рішення Європейського суду з прав людини по справі «Малахов та інші проти України».

Листом від 28.10.2015 відповідач звернувся до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з вимогою про закінчення виконавчого провадження, відкритого на виконання рішення Європейського суду з прав людини по справі «Малахов та інші проти України» стосовно ОСОБА_2 щодо виконання постанови Святошинського районного суду м. Києва від 29.12.2010 у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та зі змісту адміністративного позову, позивач вказує про невиконання відповідачем постанови Святошинського районного суду м. Києва від 29 грудня 2010 року.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок виконання рішення Європейського суду, яке набуло статусу остаточного, визначається Законом України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Закон №3477-IV), Законом № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон №606-XIV) та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до абзацу 9 ч. 1 ст. 1 Закону №3477-IV виконання рішення Європейського суду включає в себе: а) виплату стягувачеві відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального характеру; б) вжиття заходів загального характеру.

Згідно зі ст. 10 Закону №3477-IV з метою забезпечення відновлення порушених прав стягувача, крім виплати відшкодування, вживаються додаткові заходи індивідуального характеру: а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який стягувач мав до порушення Конвенції і протоколів до неї (restitutio in integrum); б) інші заходи, передбачені у рішенні Європейського суду.

З огляду на те, що постанова суду від 29.12.2010 щодо перерахунку пенсії та доплат ОСОБА_2 набрала законної сили, виконавчі листи виконані відповідачем за відповідний строк, а підстави зобов'язувати відповідача продовжити виконання рішення суду не є компетенцією суду, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відмови в задоволенні позовних вимог та не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається позивач в апеляційній скарзі.

При цьому необхідно зазначити, що згідно положень статті 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII (Закон №796-XII) фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Законом України від 14 червня 2011 року №3491- VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнені Прикінцеві положення пункту 4, якими установлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання пункту 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14 червня 2011 року №3491-VI Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 6 липня 2011 року №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності з 23 липня 2011 року.

У зв'язку з прийняттям зазначеного нормативно-правового акта застосування положень статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 23 липня 2011 року здійснюються у порядку та розмірах, встановлених наведеним законом, а з 23 липня 2011 року у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року норми пункту 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» визнані такими, що відповідають Конституції України, тобто є конституційними.

Також, рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 №З-рп/2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення деяких статей Конституцій України, Бюджетного кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України суд розтлумачив, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

01 січня 2012 року набрав чинності Закон України від 22.12.2011 №4282-VІ «Про Державний бюджет України на 2012 рік», пунктом 3 Розділу «Прикінцеві положення» якого передбачено, що у 2012 році норми і положення статті 39, 50, 51, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та стаття 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

На виконання вимог зазначеного Закону Кабінет Міністрів України прийняв постанови від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та від 28 грудня 2011 року №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення».

Отже, з 23 липня 2011 року в Україні змінилося правове регулювання, на підставі якого позивачу здійснювались виплата пенсії та інші соціальні виплати згідно з судовими рішеннями, зокрема, по-іншому визначені розміри пенсій для інвалідів щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, а також щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції має право за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та відповідно до ст. 183-2 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Шостак О.О.

Судді: Мамчур Я.С

Желтобрюх І.Л.