Справа № 810/5614/15
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2016-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року (14:49) м. Київ 810/5614/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., за участю секретаря судового засідання Касьянової О.В., представника позивача ОСОБА_1, представника Публічного акціонерного товариства «ЯГОТИНСЬКИЙ МАСЛОЗАВОД» ОСОБА_2 та представника Публічного акціонерного товариства «Золотоніський маслоробний комбінат» ОСОБА_3, розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області до Публічного акціонерного товариства «ЯГОТИНСЬКИЙ МАСЛОЗАВОД» та Публічного акціонерного товариства «Золотоніський маслоробний комбінат» про застосування заходів реагування.

Суть спору: Управління державної служби з надзвичайних ситуацій у Житомирській області звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ЯГОТИНСЬКИЙ МАСЛОЗАВОД» про застосування заходів реагування у вигляді заборони експлуатації контейнерної автозаправної станції ПАТ «ЯГОТИНСЬКИЙ МАСЛОЗАВОД», що розташована за адресою: Житомирська обл., Чуднівський р-н., с. Карпівці, вул. Корольова, 1.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17.03.2016 було залучено до участі у справі в якості другого відповідача ОСОБА_4 акціонерне товариство «Золотоніський маслоробний комбінат».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що в ході проведення планової перевірки молокоприймального пункту Публічного акціонерного товариства «ЯГОТИНСЬКИЙ МАСЛОЗАВОД», що розташований за адресою: Житомирська обл., Чуднівський р-н., с. Карпівці, вул. Корольова, 1, було встановлено порушення позивачем вимог законодавств в сфері пожежної та техногенної безпеки, які створюють загрозу життю та здоровю людей, що, в свою чергу, є підставою для застосування заходів реагування у сфері господарської діяльності у вигляді заборони експлуатації контейнерної автозаправної станції позивача до повного усунення порушень.

ОСОБА_4 акціонерне товариство «ЯГОТИНСЬКИЙ МАСОЗАВОД», заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначило про те, що посадовими особами Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирський області під час проведення перевірки молокоприймального пункту позивача не було здійснено вимірювання відстані між автозаправною станцією, яка знаходиться на території вказаного молокоприймального пункту, та іншими обєктами, які знаходяться поблизу, зокрема, школою та іншими будівлями. У звязку з цим, відповідач вважає, що позивачем не надано доказів, які підтверджують невідповідність відстані між відповідними обєктами, та які свідчать про порушення позивачем вимог законодавства в сферах цивільної оборони, пожежної та техногенної безпеки.

Присутній у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Присутні у судовому засіданні представники відповідачів заперечували проти задоволення позовних вимог та просили суд відмовити у їх задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

З 18.11.2015 по 24.11.2015 Управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області було проведено планову перевірку додержання (виконання) ОСОБА_4 акціонерним товариством «ЯГОТИНСЬКИЙ МАСЛОЗАВОД» вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб, за результатами проведення якої був складений акт № 51 від 24.11.2015.

Зі змісту вказаного акта вбачається, що в ході перевірки були виявлені численні порушення ПАТ «ЯГОТИНСЬКИЙ МАСЛОЗАВОД» законодавчих та нормативно-правових актів у сфері пожежної та техногенної безпеки, зокрема, одним із них є:

- п.1.1, 1.4 ч. 1 ст. розділу ІІІ та п.10.1 ч. 10 розділу VI НАПБ А.01.001-2014 та , п. 7.6, 7.61 ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень»; НАПБ Б.05.019-2005 влаштування на території молокоприймального пункту контейнерної АЗС з недотриманням протипожежних відстаней до території школи, споруд та будівель молокоприймального пункту.

З метою усунення виявлених порушень Управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області було винесено припис № 83 від 24.11.2015 про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту.

Як вбачається з вказаного припису, контролюючим органом було визначено перелік порушень, які підлягають усуненню відповідачем. Так, зокрема, позивачем було запропоновано до 31.12.2015 демонтувати контейнерну АЗС, влаштовану на території молокоприймального пункту з недотримання протипожежних відстаней до території шкоди, спору та будівель молокоприймального пункту.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не було виконано вимоги вказаного припису в частині усунення виявленого порушення.

Враховуючи невиконання відповідачем вимог винесеного припису, позивач звернувся з даним позовом до суду з вимогою щодо застосувати до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду, з приводу чого суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі-Закон № 877).

Частиною 1 ст. 1 Закону № 877 встановлено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) - є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

Державний нагляд (контроль) серед іншого здійснюється за принципами пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров'я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності, що передбачено ч.1 ст.3 Закону України № 877-V.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону № 877 виключно законами встановлюються:

- органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності;

- види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю);

- повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг;

- вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності;

- спосіб здійснення державного нагляду (контролю);

- санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого Указом Президента України від 16.01.2013 року № 20/2013 (яке було чинним на момент виникнення спірних відносин), Державна служба України з надзвичайних ситуацій є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра оборони України. Державна служба з надзвичайних ситуацій України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, а також гідрометеорологічної діяльності.

Положення про Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області, затверджене наказом Державної служби країни з надзвичайних ситуацій від 04.02.2013 № 3, встановлює, що Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області (скорочена назва У ДСНС України у Житомирській області) (далі Управління) є територіальним органом Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі ДСНС України) у Житомирській області, уповноваженим на забезпечення реалізації державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру.Управління підпорядковується ДСНС України.

Відповідно до п. 63 вказаного Положення Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області здійснює безпосередньо та через підпорядковані підрозділи нагляд (контроль) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки та цивільного захисту місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, іншими суб'єктами господарювання, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства.

Механізм здійснення органами Державної інспекції техногенної безпеки України заходів державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки та цивільного захисту визначено Порядком проведення перевірок органами Державної інспекції техногенної безпеки України, затвердженим наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 25.05.2012 р. № 863, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.06.12 р. за № 1054/21366 (який був чинний на момент виникнення спірних відносин, далі - Порядок № 863).

Відповідно до п.п.2.1 Порядку № 863 держпожтехногеннагляд здійснюється шляхом проведення планових та позапланових перевірок. Під час проведення планових перевірок здійснюється огляд (обстеження) територій, будівель, споруд та приміщень, проводиться перевірка організації та виконання об'єктом перевірки вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту.

Підпунктом 3.10 Порядку № 863 встановлено, що за результатами проведеної перевірки суб'єкта господарювання посадовою особою органу Держтехногенбезпеки України складається Акт перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб згідно з уніфікованою формою (далі - Акт перевірки).

Згідно з п. 3.15 Порядку № 863 на підставі Акта перевірки або довідки про результати перевірки органу влади, якщо під час здійснення перевірки субєкта господарювання або органу влади виявлено порушення вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, протягом пяти днів з дня її завершення складається припис про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту.

Припис про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту (далі - припис) складається у двох примірниках, один з яких не пізніше пяти робочих днів з дня складення акта надається керівнику субєкта господарювання або органу влади, установи, організації чи уповноваженій ним особі для виконання, а другий примірник припису з підписом такої особи щодо погоджених строків усунення порушень вимог законодавства зберігається в органі Держтехногенбезпеки України, який здійснював перевірку.

До припису включаються невиконані заходи з попереднього припису із зазначенням строків, з яких вони пропонувалися до виконання, та пропонуються нові строки, а також зазначаються нові заходи, які були виявлені під час перевірки, і строки їх виконання (п. 3.16 Порядку № 863).

Відповідно до ч.5 ст. 4 Закону 877 повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. Вжиття інших заходів реагування, передбачених законом, допускається за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, а у випадках, передбачених законом, - із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом.

Частиною 7 ст. 7 Закону 877 встановлено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Суд звертає увагу на те, що відносини, пов'язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, регулюється Кодексом цивільного захисту України № 5403 від 02.10.2012.

Відповідно до ч. 2 ст. 68 Кодексу цивільного захисту встановлено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоровю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Частиною 1 ст. 70 Кодексу цивільного захисту встановлено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб'єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об'єктів або об'єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій;9) відсутність на об'єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб'єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об'єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб'єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду (ч. 2 ст. 70 Кодексу цивільного захисту України). Отже, проаналізувавши вказані положення законодавства, суд дійшов висновку про те, що підставою для застосування заходів реагування у сфері державного нагляду є наявність загрози життю та здоров'ю людей внаслідок порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства, зокрема, з питань техногенної, пожежної безпеки.

Як було зазначено вище, за результатами планової перевірки ПАТ «ЯГОТИНСЬКИЙ МАСЛОЗАВОД» позивачем були виявлені численні порушення правил пожежної та техногенної безпеки, які були безпосередньо зазначені в акті № 51 від 24.11.2015. При цьому, як зазначає у позовній заяві Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирський області, одне із виявлених порушень, зокрема, влаштування контейнерної АЗС на території молокоприймального пункту з недотриманням протипожежних відстаней від території школи, споруд та будівель молокоприймального пункту, є таким, що створює загрозу життю та здоровю людей, з приводу чого суд зазначає наступне.

Загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна, обладнання, устаткування, що експлуатуються, будівельних майданчиків, а також під час проведення робіт з будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, технічного переоснащення будівель та споруд встановлені Правилами пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 № 1417 (далі-Правила № 1417).

Відповідно до п. 1.1 розділу ІІІ Правил № 1417 при розміщенні будинків і споруд слід ураховувати вимоги пожежної безпеки, викладені в ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», СНиП ІІ-89-80 «Генеральные планы промышленных предприятий».

Територія обєктів, ділянок, що межують з житловими будинками, дачними та іншими будинками, протипожежні відстані між будинками, спорудами, майданчиками для зберігання матеріалів, устаткування повинні систематично очищатися від сміття, відходів виробництва, тари, опалого листя, котрі необхідно регулярно видаляти (вивозити) у спеціально відведені місця.

Пунктом 1.4 розділу ІІІ Правил № 1417 встановлено, що протипожежні відстані між будинками, спорудами, відкритими майданчиками для зберігання матеріалів, устаткування забороняється захаращувати, використовувати для складування матеріалів, устаткування, стоянок транспорту, будівництва та встановлення тимчасових будинків і споруд, у тому числі мобільних (інвентарних) будівель, індивідуальних гаражів.

Згідно з п. 10.1 розділу VI Правил № 1417 до роботи на автозаправних станціях допускаються лише особи, які пройшли навчання за програмою пожежно-технічного мінімуму і мають про це відповідне посвідчення. АЗС повинні відповідати вимогам Інструкції щодо вимог пожежної безпеки під час проектування автозаправних станцій, затвердженої наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 06 грудня 2005 року № 376, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 20 березня 2006 року за № 291/12165.

Відповідно до п. 7.60* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» АЗС можуть бути з підземним або наземним розміщенням резервуарів.

У центральних щільно забудованих районах міст з населенням 200 тис. чол. і більше допускається розміщення нових АЗС лише малої потужності з підземним розташуванням резервуарів типів А і Б без пунктів технічного обслуговування та при застосуванні пожежобезпечних технологій та екологобезпечного обладнання (додаток 7.2*), що сертифіковане в Україні, або можливість використання якого підтверджена експертним висновком органів державного нагляду у встановленому порядку.

При розміщенні в межах населених пунктів АЗС типу В максимальна сумарна місткість наземних резервуарів для зберігання рідкого палива не повинна перевищувати 80 куб.м при застосуванні пожежобезпечних технологій та екологобезпечного обладнання (додаток 7.2*), що сертифіковане в Україні, або можливість використання якого підтверджена експертним висновком органів державного нагляду у встановленому порядку. При цьому місткість кожного окремого з резервуарів не повинна перевищувати 20 куб.м.

АЗС великої потужності типів А і Б слід розміщувати у промислових та комунальних зонах, санітарно-захисних зонах об'єктів у відповідності з встановленим законодавством режимом їх використання.

Застосування контейнерних АЗС малої та середньої потужності типу Г допускається в межах населених пунктів на земельних ділянках автогосподарств, промислових підприємств, гаражних кооперативів, платних стоянок автомобілів, моторних човнів і катерів, на пристанях з дотриманням санітарних розривів та протипожежних відстаней і вимог природоохоронного законодавства.

Улаштування АЗС із підземними одностінними резервуарами в межах населених пунктів не дозволяється.

Зменшення санітарних розривів від АЗС до оточуючих споруд за наявності на цій території небезпечних явищ геологічного та геотехногенного походження (тектонічних, сейсмічних, зсувних сельових, карстових явищ та інших деформацій земної поверхні, підтоплення, затоплення тощо) не дозволяється.

Пунктом 7.61* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» встановлено, що розміщення нових та реконструкцію існуючих АЗС необхідно здійснювати дотриманням санітарних розривів та протипожежних відстаней від найближчої з споруд АЗС до найближчих будинків, споруд та інженерних мереж у відповідності з таблицею 7.9* та додатком 8.3* з урахуванням правил безпеки дорожнього руху.

Відстані обчислюються від найближчого з вибухонебезпечних пристроїв та джерел забруднення споруд АЗС - стін наземних резервуарів палива та корпусів паливороздавальних колонок (далі -ПРК), технологічних колодязів, дихальних пристроїв підземних резервуарів, витяжних вентиляційних шахт аварійних резервуарів та очисних споруд, вузла зливу палива у резервуари до: зовнішніх стін житлових та громадських будинків; межі ділянок садибних, дачних та садівницьких будинків, дитячих дошкільних установ, загальноосвітніх шкіл, лікувально-профілактичних установ із стаціонаром, санаторіїв, санаторіїв-профілакторіїв, будинків-інтернатів загального та спеціального типів, закладів відпочинку, фізкультурно-спортивних та фізкультурно-оздоровчих комплексів, а також майданчиків для ігор, занять фізкультурою та спортом, відпочинку населення, місць масового скупчення людей згідно з таблицею 7.9*.

Відповідно до примітки 1 до п.п. 7.60* -7.61*ДБН 360-92** відстані від споруд АЗС, які розміщують на земельних ділянках промислових, комунально-складських,науково-виробничих, автотранспортних підприємств, установ,організацій та підприємств з обслуговування автотранспорту для їх власних потреб, до зовнішніх стін виробничих, адміністративних,побутових будинків і складських будівель цих підприємств приймають згідно з пунктами 6 та 7 таблиці 7.9*, крім підприємств з виробництва харчових продуктів та медичних препаратів, для яких відстані визначають за пунктом 1 таблиці 7.9* як для житлових та громадських будинків.

Приміткою 2 до п.п. 7.60*- п. 7.61*ДБН 360-92** встановлено, що допускається за погодженням з органами державного пожежного нагляду зменшувати відстані від АЗС середньої потужності з наземними резервуарами (тип В) до житлових і громадських

будинків I і II-го ступенів вогнестійкості проти показників,указаних у таблиці 7.9*, але не більше ніж на 25%.

Відповідно до даних з таблиці 7.9*ДБН 360-92** відстань між АЗС типів А і Б з підземними резервуарами до житлових та громадських будинків має бути наступною: 25 м. малі АЗС; 40 м. середні АЗС; 50 м. - великі АЗС.

В свою чергу норми відстані між АЗС типів А і Б з наземними резервуарами до житлових та громадських будинків становлять: 50 м. малі АЗС; 80 м. середні АЗС; 50 м. - великі АЗС.

Вимоги пожежної безпеки до об'ємно-планувальних, конструктивних рішень автозаправних станцій, призначених для заправлення автотранспорту бензином, дизельним паливом, стисненим природним газом, скрапленим вуглеводневим газом, а також автозаправних комплексів, на яких, окрім заправлення автотранспорту, здійснюються його сервісне обслуговування та/або сервісне обслуговування водіїв та пасажирів, визначені Інструкцією щодо вимог пожежної безпеки під час проектування автозаправних станцій, затвердженої наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 06 грудня 2005 року № 376, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 20 березня 2006 року за № 291/12165 (далі-Інструкція № 376).

Вимоги щодо пожежної безпеки на АЗС визначені розділом 2 Інструкції № 376.

Відповідно до пп. 2.2.2 п. 2.2 Інструкції № 376 розміщення традиційних, блочних, контейнерних та модульних АЗС у населених пунктах та за їх межами здійснюється відповідно до пункту 7.60* ДБН N 360-92** та пункту 3 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1442.

Згідно з пп. 2.2.3 п. 2.2 Інструкції № 376 мінімальні відстані між будинками, спорудами та технологічним обладнанням, розташованими на території традиційних та блочних АЗС (типи А, Б), наведено в табл. 1 додатка до Інструкції, а на території модульних та контейнерних АЗС (типи В, Г) - у табл. 2 додатка до Інструкції.

Відстані не нормуються: між будинками сервісного обслуговування транспортних засобів, якщо стіна більш широкого будинку є протипожежною 2-го типу (вогнестійкістю REI 60); між будинками для персоналу АЗС за умови, якщо в них відсутні приміщення сервісного обслуговування водіїв, пасажирів і транспортних засобів; між резервуарами для зберігання палива та ПРК на контейнерній та блочній АЗС.

Відповідно до пп. 2.2.6 п. 2.2 Інструкції № 376 розміщення модульних АЗС з одностінними наземними резервуарами палива повинно відповідати таким вимогам: модульні АЗС з наземними резервуарами розміщуються за межами населених пунктів і підприємств; місткість одного резервуара палива не більше 10 куб.м; мінімальні відстані від АЗС до об'єктів, розташованих поза територією АЗС, приймають відповідно до табл. 3 додатка до Інструкції.

У разі розміщення АЗС поруч з лісовими масивами відстані (пункт 9 табл. 3 додатка до Інструкції) до лісового масиву хвойних та змішаних порід дозволяється зменшувати в два рази, якщо вздовж межі лісового масиву та прилеглої території АЗС виконано наземне покриття з матеріалів, які не розповсюджують горіння по поверхні,

або зорана смуга землі завширшки не менше ніж 5 м.

Для виробничих та складських будинків категорій за вибухопожежною небезпекою А, Б (згідно з ОНТП 24-86/МВС СРСР «Определение категорий помещений и зданий по взрывопожарной и пожарной опасности» (далі - НАПБ Б.07.005-86) відстані, зазначені в пункті 6 табл. 3 додатка до Інструкції, збільшуються на 50 %, а категорій за пожежною небезпекою В - на 25 %.

Резервуари зберігання палива повинні бути встановлені в ємності для збору пролитого палива. Місткість зазначеної ємності повинна бути не менше місткості найбільшого з резервуарів зберігання палива.

У разі встановлення декількох резервуарів у загальну ємність для збору пролитого палива ця ємність розділяється перегородками, які розміщені між резервуарами. Перегородки повинні мати висоту не менше половини висоти зазначених ємностей та бути виконані з негорючих матеріалів. Місця з'єднання перегородок з ємністю повинні бути герметичними.

Додатком до п.2.2.3 та п.2.2.6 Інструкції № 376 (таблиця 3) визначені мінімальні відстані від модульних АЗС з одностінними резервуарами до об'єктів, розташованих поза територією АЗС. Так, зокрема, відстань між АЗС категорії І (малої потужності) та категорії ІІ (середньої потужності) до житлового та громадського будинку становить 100 м. Отже, враховуючи вищенаведені положення, суд дійшов висновку про те, що АЗС з паливними резервуарами мають бути розмішені на певній відстані від інших навколишніх обєктів, зокрема, в даному випадку житлових та громадських будинків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 акціонерним товариством «Яготинський маслозавод» на підставі договору оренди № 412-15 від 01.12.2016 було передано в оренду Публічному акціонерному товариству «Золотоніський маслоробний комбінат» адміністративні та виробничі приміщення з обладнанням та комунікаціями, яке розташоване за адресою: Житомирська обл., вул. Леніна, буд. 21.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «ЯГОТИНСЬКИЙ МАСЛОЗАВОД» було передано в оренду ПАТ «Золотоніський маслоробний комбінат» визначене договором майно, про що сторонами було підписано акт приймання-передачі від 01.12.2015.

При цьому, за твердженням представника відповідача, під номенклатурним номером 1287 в акті приймання-передачі було передано саме та автозаправна станція, яка є предметом спірних правовідносин.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що ПАТ «ЯГОТИНСЬКИЙ МАСЛОЗАВОД» на підставі договору оренди № 412-15 від 01.12.2015 було передано в оренду ПАТ «Золотоніський маслоробний комбінат» контейнерну автозаправну станцію, експлуатація якої, як встановлено в акті перевірки, здійснювалась відповідачем з порушенням вимог пожежної та техногенної безпеки.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою врегулювання спору в добровільному порядку, ОСОБА_4 акціонерне товариство «ЯГОТИНСЬКИЙ МАСЛОЗАВОД» звернулось до Чуднівського районного сектору Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій в Житомирській області з листом № 324 від 04.04.2016, у якому просило контролюючий орган провести позапланову перевірку молокоприймального пункту «ЯГОТИНСЬКИЙ МАСЛОЗАВОД», що розташований за адресою: Житомирська обл., Чуднівський р-н., с. Карпівці, вул. Корольова, 1. Судом встановлено, що 12.04.2016 Управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області було проведено позапланову перевірку щодо додержання ПАТ «ЯГОТИНСЬКИЙ МАСЛОЗАВОД» вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, за результатами якої було складено акт № 10 від 12.04.2016.

Відповідно до вказаного акта, позивачем під час проведення позапланової перевірки молокоприймального пункту ПАТ «ЯГОТИНСЬКИЙ МАСЛОЗАВОД», який розташований за адресою: Житомирська обл., Чуднівський р-н., с. Карпівці, вул. Корольова, 1, було встановлено, що відповідачем було проведено демонтаж паливно-роздавальних колонок, фланцевих та різьбових зєднань паливо проводів. На майданчику залишаються наземні резервуари без палива. Дані резервуари з демонтованим обладнанням не вважаються придатними до експлуатації АЗС.

Також, на підтвердження усунення вказаного порушення відповідачем було долучено до матеріалі справи фотокопії, з яких видно, що на території молокоприймального пункту знаходяться наземні резервуари АЗС, в яких відсутні паливно-роздавальні колонки та відповідні зєднання до них, що, на думку суду, свідчить про неможливість подальшої експлуатації АЗС.

Таким чином, результати позапланової перевірки позивача та зміст вказаних фотокопій, свідчать про усунення ПАТ «ЯГОТИНСЬКИЙ МАСЛОЗАВОД» встановлених позивачем порушень.

Отже, враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про те, що відповідач надав суду належні та допустимі докази, які підтверджують усунення порушення, про яке було зазначено в акті перевірки № 51 від 24.11.2015.

Більш того, факт усунення порушення та відсутності внаслідок цього загрози життю та здоров`ю людей, був встановлений самим позивачем в акті перевірки № 10 від 12.04.2016.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування щодо Публічного акціонерного товариства «ЯГОТИНСЬКИЙ МАСЛОЗАВОД» заходів реагування у сфері державного нагляду.

У звязку з цим, позов не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні 13.04.2016 були оголошені вступна та резолютивна частини постанови. Повний текст постанови складений та підписаний 18.04.2016.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Дудін С.О.