Справа № 201/1877/16-а(2-а/201/44/2016)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2016 рокусправа № 201/1877/16-а(2-а/201/44/2016)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Шелепова Ю.О.

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1 дов від 20.08.2014

відповідача: - ОСОБА_2 дов від 12.01.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2016 року

у справі № 201/1877/16-а

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

визнати незаконними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії за вислугу років;

поновити виплату пенсії за вислугу років, починаючи з лютого 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю припинення виплати призначеної позивачеві в травні 2014 року пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у звязку з тим, що наказом МВС України № 209 о/с від 09.02.2015 позивача позбавлено військового звання «підполковник міліції».

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.03.2016 позов задоволено.

Постанову суду мотивовано тим, що стаття 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою керувався відповідач припиняючи виплату пенсії позивачу, врегульовано питання призначення пенсії на підставах, встановлених Законом України «Про пенсійне забезпечення». Відповідач довільно розтлумачив приписи вказаної норми як обставини, що зумовлюють припинення виплати призначеної пенсії. Крім того, суд першої інстанції встановив, що будь-яких рішень субєктом владних повноважень з цього приводу не приймалось.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу (а.с.54), в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Відповідач зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що є рішення суду, яке набрало законної сили, з приводу спору між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме: постанова Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2015, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про поновлення виплати пенсії відмовлено в повному обсязі. Також відповідач просить врахувати, що згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій здійснюються уповноваженими структурними органами. У даному випадку цим органом є Головне управління МВС України і Дніпропетровській області. Незалучення до участі у справі ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області в якості другого відповідача унеможливить виконання рішення суду.

Представник відповідача в судовому засідання підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

На вимогу апеляційного суду про подання додаткових доказів на підтвердження припинення виплати пенсії позивачеві відповідачем в судовому засіданні поданий атестат про зняття з обліку № 482 від 02.09.2016.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити постанову суду першої інстанції без змін, вважає, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, наказом Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 22.04.214 № 92 о/с підполковника міліції ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх справ у запас (з постановленням на військовий облік) за пунктом 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, з 22 квітня 2014 року.

На момент звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_3 набув право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ. Вислуга років позивача для призначення пенсії на 22.04.2014 становить 21 рік 06 місяців 24 дня.

На підставі вказаного Закону в травні 2014 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачеві призначена пенсія за вислугу років.

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.06.2014, який набрав чинності 07.07.2014, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368 КК України, призначено йому покарання, узгоджене сторонами в угоді визнання винуватості від 29.04.2014, у вигляді п'яти років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на три роки, з позбавленням спеціального звання - підполковник міліції.

Наказом МВС України від 09.02.2015 № 209 о/с ОСОБА_3 позбавлено спеціального звання підполковник міліції.

Витяг з означеного наказу разом з супроводжувальним листом від 24.03.2015 № 30/ок-1-825 направлений на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (отриманий 04.02.2015).

Листом від 02.02.2016 відповідач повідомив позивача, що у звязку з отриманням копії вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.06.2014 та листа Головного управління МВС України в Дніпропетровській області про позбавлення позивача спеціального звання відповідач припинив виплату пенсії з 01.12.2014

В подальшому після отримання витягу з наказу МВС України від 09.02.2015 № 209 о/с відповідачем було зясовано, що позивач був позбавлений спеціального звання підполковник міліції з 09.02.2015, у звязку з чим позивачеві проведена доплата та виплата пенсії за період з 01.12.2014 по 08.02.2015.

З огляду на вказані обставини виплата пенсії позивачеві припинена з 09.02.2015, що підтверджено атестатом про знання з обліку № 482 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Виходячи з фактичних обставин справи, норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність оскаржуваних дій відповідача.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачеві, особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту (п. «б» ст.1-2 Закону №2262-ХІІ).

Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби (ст.2 Закону №2262-ХІІ).

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія за вислугу років призначена позивачеві з травня 2014 року у повній відповідності до вимог вказаного Закону довічно.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (з урахуванням положень ст.1-1 Закону №2262-ХІІ) виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Виходячи з правових норм, які регулюють спірні правовідносини, в їх сукупності вбачається, що наведені відповідачем обставини, факт отримання витягу з наказу МВС України від 09.02.2015 № 209 о/с про позбавлення ОСОБА_3 спеціального звання підполковник міліції не є законодавчо встановленими підставами для припинення виплати призначеної позивачу в установленому порядку пенсії.

Посилання відповідача на ст.5 Закону №2262-ХІІ колегія суддів вважає помилковим.

Означена норма регулює питання призначення пенсій на підставах, установлених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема, відповідно до ч.2 ст.5 Закону №2262-ХІІ на підставах, установлених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначаються пенсії особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, позбавленим військових або спеціальних звань (у тому числі під час перебування їх у запасі або у відставці), а також звільненим зі служби у зв'язку із засудженням за умисне кримінальне правопорушення, вчинене з використанням свого посадового становища, або притягненням до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, та членам їх сімей.

Застосовуючи вказану норму, відповідач, як вірно вказав суд першої інстанції, довільно розтлумачив її положення про призначення пенсії як обставини, що зумовлюють припинення виплати вже призначеної пенсії.

Також апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що припинення виплати пенсії позивачу здійснено відповідачем без прийняття відповідного рішення.

Отже припиняючи виплату призначеної позивачеві пенсії з 09.02.2015, відповідач діяв не на підставі, та не у спосіб, що передбачені законами України.

Апеляційний суд при приймає твердження відповідача в апеляційній скарзі про наявність підстав для закриття провадження у справі відповідно до п.4 ч.1 ст.157 КАС України, а саме: наявність судового рішення, яке набрало законної сили, з того самого спору і між тими самими сторонами (постанова Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2015 у справі № 201/2089/15-а, набрала законної сили 12.05.2015, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про поновлення виплати пенсії відмовлено в повному обсязі).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

Проте, така процесуальна дія може бути вчинена лише за перерахованих ознак у їх сукупності: спір у справі повинен бути між тими самими сторонами; спір у справі повинен бути з одним і тим же предметом; спір у справі повинен бути заявлений з тих самих підстав; з тотожної справи вже були ухвалені постанова або відповідна ухвала, які набрали законної сили.

Предметом оскарження в межах адміністративної справи № 201/2089/15-а є дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо припинення ОСОБА_3 виплати пенсії за вислугу років з грудня 2014 року у звязку з отриманням органом Пенсійного фонду копії вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.06.2014.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, які були предметом розгляду у справі Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 201/2089/15-а, та підстав і обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги в межах даної справи, вбачається, що вказані справи різняться підставами виникнення спору, що виключає, в даному випадку, застосування приписів п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України.

З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Передбачені ст..202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2016 року у справі № 201/1877/16-а залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко