Справа № 2а/1570/3184/11
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року м. Київ К/800/25064/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Олендера І.Я.,

розглянула у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Одеський завод шампанських вин» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07.12.2011 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.04.2013 по справі №2а/1570/3184/2011 за позовом Приватного акціонерного товариства «Одеський завод шампанських вин» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Одесі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07.12.2011, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.04.2013, у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Одеський завод шампанських вин» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Одесі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Приватне акціонерне товариство «Одеський завод шампанських вин» 27.04.2013 звернулось з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 15.05.2013 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07.12.2011 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.04.2013, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування своїх вимог Приватне акціонерне товариство «Одеський завод шампанських вин» посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у місті Одесі проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Приватного акціонерного товариства «Одеський завод шампанських вин» з питань правомірності формування податкового кредиту по податкових деклараціях з податку на додану вартість за липень 2008 року.

Перевіркою встановлено порушення позивачем підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», у зв'язку з чим завищено суму податкового кредиту за липень 2008 року у сумі 184690,00грн.

Так, за висновками податкового органу позивачем до складу податкового кредиту включено суми ПДВ по податкових накладних, оформлених з порушенням діючого законодавства, а саме, постачальником визначені недостовірні відомості щодо номенклатури товарів та кількості даного товару, вказаних у податковій накладній від 31.07.2008 №54/1.

За результатами перевірки Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у місті Одесі складено акт від 29.03.2011 №10/16-2/32224466/17 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.04.2011 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 323207,50грн., в тому числі за основним платежем - 184690,00грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 138517,50грн.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дату виписування податкової накладної;

в) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

д) місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

е) опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм);

є) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача;

ж) ціну поставки без врахування податку;

з) ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні;

и) загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 зазначеного Закону не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Крім того, згідно з підпунктом 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

В процесі розгляду даної справи суди першої та апеляційної інстанцій з достатньою повнотою дослідивши первинні документи, складені за наслідками здійснення операцій з поставки позивачеві товарів Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім Вуітонторгсервіс», встановили, що перелік товарів, а також фактично реалізована кількість товару не відповідає кількості допоміжних матеріалів, вказаних у податковій накладній від 31.07.2008 №54/1 на загальну суму 1108139,21грн., в тому числі ПДВ - 184689,87грн.

До того ж, позивачем не надано доказів на підтвердження настання однієї із подій, передбачених підпунктом 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», у липні 2008 року, натомість судами встановлено, що оплата проводилася у вересні 2008 року, а документів на підтвердження відвантаження товарів не надано.

За таких обставин, висновок податкового органу про завищення позивачем суми податкового кредиту за липень 2008 року у сумі 184690,00грн. є обґрунтованим.

Враховуючи викладене, за встановлених обставин, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог є правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Одеський завод шампанських вин» залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07.12.2011 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.04.2013 по справі №2а/1570/3184/2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ І.Я. Олендер