Справа № 804/3023/16
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

30 травня 2016 р. Справа №804/3023/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Верба І.О., розглянувши у місті Дніпропетровську матеріали адміністративного позову Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2016 року Державна податкова інспекція в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) про стягнення податкового боргу у розмірі 157842,06 грн.

Суддею встановлено, що адміністративний позов не відповідає вимогам, встановленим статтею 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

1. Згідно пункту 4 частини першої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і пятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Частиною другою цієї статті визначено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що заявлений до стягнення податковий борг фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 перед бюджетом у розмірі 157842,06 грн. складається з наступного:

1) по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування 110454,10 грн., який виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 14.02.2013 року № на суму 110455,94 грн. (88364,75 грн. за основним платежем, 22091,19 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

2) по податку на додану вартість 46970,10 грн., який виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 14.02.2013 року № на суму 46970,10 грн. (36624,08 грн. за основним платежем, 10346,02 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

3) по штрафним санкціям за порушення законодавства про патентування 1 грн., який виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 14.02.2013 року № на суму 1 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

4) по єдиному податку з фізичних осіб 416,86 грн., який виник у звязку із несплатою грошових зобовязань, нарахованих контролюючим органом на підставі заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 03.02.2015 року №558 в сумі 275,60 грн. по терміну сплати 20.03.2016 року (з урахуванням переплати в КОР становить 141,26 грн.) та 275,60 грн. по терміну сплати 275,60 грн.

Судом зясовано, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2013 року по справі №804/14045/13-а задоволено адміністративний позов Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 157424,20 грн., який, як встановлено судом, виник на підставі податкових повідомлень-рішень від 14.02.2013 року № (46970,10 грн.), 14.02.2013 року № (110454,10 грн.).

Вказана постанова набрала законної сили 21 січня 2014 року, податковій інспекції за її заявою 7 серпня 2014 року виданий виконавчий лист по справі №804/14045/13-а.

З урахуванням викладеного, позивачу належить надати пояснення щодо зазначення ним в обґрунтування позову виникнення податкового боргу за податковими повідомленнями-рішеннями від 14.02.2013 року № 22.12.2015 року, від 14.02.2013 року № 29.02.2016 року, від 14.02.2013 року № 29.02.2016 року, та підстав повторного заявлення до стягнення сум податку за такими рішеннями, оскільки такий податковий борг був предметом розгляду в адміністративній справі №804/14045/13-а.

2. Згідно частини третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано субєктом владних повноважень складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, який на 1 січня 2016 року становить 1378 грн.

Виходячи зі змісту позовних вимог за подання даного адміністративного позову належить сплатити судовий збір у розмірі 2367,63 грн. (1,5 відсотки від 157842,06 грн.).

Позивачем не надано доказів на підтвердження сплати судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру.

При цьому, разом із позовною заявою ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд виходить із того, що відповідно до частини першої статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Частина друга цієї статті передбачає, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Водночас, згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року №484-VІІІ зобовязано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Як зазначив у своїх рішеннях Вищий адміністративний суд України, обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для її звільнення від сплати судового збору, не є вказані аргументи і підставою для відстрочення його сплати (ухвали Вищого адміністративного суду України від 20 січня 2014 року (36722122), від 15 квітня 2014 року (38331796), від 29 липня 2014 року (39942890).

Крім того, повне звільнення від оплати усіх судових витрат застосовується судом до тих осіб, рівень статків яких не дозволяє взагалі робити будь-які судові витрати, інакше вони неспроможні будуть забезпечити свої найнеобхідніші життєві потреби (житло, харчування тощо).

Суд зазначає, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень такого майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас якщо ці бюджетні установи діють як субєкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

З огляду на викладені обставини, суд не знайшов обґрунтованих підстав для задоволення заявленого клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки позивачем як субєктом владних повноважень подана до адміністративного суду позовна заява на виконання покладених на нього функцій та завдань, а відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення від законодавчо встановленого обовязку зі сплати судового збору.

Зазначена позиція також збігається із висновками Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року (заява №70297/01) та Верховного Суду України, викладеними в його ухвалі від 28 вересня 2015 року у справі №21-5496а15.

За таких обставин, вважаю за необхідне подану позовну заяву залишити без руху із наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 88, 106, 108, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення податкового боргу з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Адміністративний позов Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків позовної заяви до 20 червня 2016 р.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунені шляхом надання:

- виправленої позовної заяви із зазначенням обґрунтування позовних вимог, зокрема, щодо: виникнення податкового боргу за податковими повідомленнями-рішеннями від 14.02.2013 року № 22.12.2015 року, від 14.02.2013 року № 29.02.2016 року, від 14.02.2013 року № 29.02.2016 року, та підстав повторного заявлення до стягнення сум податку за такими рішеннями, оскільки такий податковий борг був предметом розгляду в адміністративній справі №804/14045/13-а;

- документу про сплату судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 2367,63 грн. (у разі зміни змісту заявлених вимог позивачу належить самостійно розрахувати суму судового збору за правилами, визначеними Законом України «Про судовий збір»).

Якщо недоліки позовної заяви не будуть усунені у зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута. Залишення позовної заяви без руху не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена особою, яка подала позовну заяву, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у пятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_2