Справа № 823/2976/13-а
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року Справа № 823/2976/13-а

16 год. 10 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Сосюрі Ф.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - за довіреністю, представника відповідача ОСОБА_2 - за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» до Звенигородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії.

встановив:

03.03.2016 до Черкаського окружного адміністративного суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» до Звенигородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії звернулось Ватутінське комунальне виробниче підприємство «Водоканал» у якій просить:

- постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 11.10.2013 у справі № 823/2976/13-а переглянути за нововиявленими обставинами та скасувати;

- прийняти нове рішення, яким адміністративний позов Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» до Звенигородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Черкаській області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

У позовній заяві позивач просив:

- визнати неправомірними дії Звенигородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області, які виявились у невиконанні вимог ст.ст. 101-102 Податкового кодексу України;

- зобовязати Звенигородську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Черкаській області списати податковий борг Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» за період 2006 - 2009 з податку на додану вартість в сумі 998689 грн. 67 коп., із земельного податку 71806 грн. 26 коп., збору за спецводокористування в сумі 1422 грн. 12 коп.;

- зобовязати Звенигородську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Черкаській області провести переоблік в особових картках з: податку на додану вартість, земельного податку, збору за спецводокористування платника податку Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал».

В обґрунтування заяви зазначено, що органи державної податкової служби вправі застосовувати положення п. 87.9 ст. 87 податкового кодексу України лише щодо погашення податкового боргу. який виник після набрання чинності податкового кодексу України, тобто з 01.01.2011 а на податковий борг, який виник до 01.01.2011 правила п. 87.9 ст. 87 податкового кодексу України не розповсюджуються.

Заявником наголошено, що Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 11.02.2015 №К800/7350/13 визначено, що відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Право на зміну цільового призначення сплачених коштів податковому органу ні податковим кодексом України, ні законодавством, що діяло до набрання чинності податковим кодексом України, не передбачено.

Перша та друга податкові вимоги направлені податковим органом в період дії Закону України № 2181 «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». Даний закон втратив чинність з 01.01.2011, а тому не регулює питання стягнення податкового боргу, що виник в період дії Податкового кодексу України. Доказів надіслання підприємству податкової вимоги Звенигородська ОДПІ суду не надала.

Підставою для перегляду постанови суду за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі на час розгляду справи. На думку заявника, такими обставинами є застосоване до підприємства Рішення від 31.07.2012 про розстрочення сплати податкового боргу підприємства, в період другого півріччя 2012 р., розстрочення діяло в період з 31.07.2012 по 21.12.2012. Також заявник зазначає, що 21.12.2012 це саме та дата з якої в облікових картках наданих до справи податковий орган обґрунтовує правомірність перенесення платежів Ватутінського КВП «Водоканал» посилаючись на рішення про розстрочення сплати податкового боргу та рішення про скасування рішення про розстрочення.

Відповідач заперечував щодо задоволення заяви Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі 823/2976/13-а, зазначивши, що відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Правовідносини щодо списання податкового боргу за період з 2006 по 2009 роки, було врегульовано Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ (далі - Закон № 2181). Підпунктом 18.2.1. п. 18.2 ст. 18 зазначеного Закону визначено, що підлягає списанню безнадійний податковий борг, у тому числі пеня, нарахована на такий податковий борг, а також штрафні санкції.

Відповідачем зазначено, що списання податкового боргу, зазначеного позивачем є «правом» податкового органу, за наявністю необхідних підстав, а не його «обов'язком», а за даними інформаційної системи Звенигородської ОДПІ у позивача відсутній безнадійний податковий борг, вказаний ним в позовних вимогах, за період 2006-2009 так, як був погашений шляхом зміни призначення платежів визначених «Позивачем» в платіжних дорученнях, керуючись при цьому п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України.

Враховуючи зазначене, відповідач просив відмовити у задоволенні заяви Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 823/2976/13-а за позовом Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» до Звенигородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши позиції сторін у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що Ватутінське комунальне виробниче підприємство «Водоканал» зареєстроване як юридична особа 12.08.1996.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно з ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України за приписами п. 4 ч. 1 ст. 248 Кодексу адміністративного судочинства України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час вирішення справи.

Із змісту даних норм Кодексу випливає, що необхідними сукупними ознаками обставин, за яких їх можна вважати нововиявленими, є, по-перше, їх наявність на час вирішення адміністративної справи, по-друге, те, що ці обставини не були і не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, по-третє, обставини мають бути істотними, тобто такими, що впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Наявність цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов'язковою.

«Істотність» обставини означає те, що якби суд її міг урахувати при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення. Ознаку «не були і не могли бути відомі особі» потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все - таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому законом порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

Таким чином, нововиявлені обставини за своєю юридичною сутністю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу рішення. Тобто у випадку, якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового рішення, то вона обов'язково вплинула б на остаточні висновки суду. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Судом з матеріалів справи встановлено, що постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 11.10.2013 в адміністративній справі №823/2976/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2014, в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Позивач зазначає, що підприємство має безнадійний податковий борг з податку на додану вартість, земельного податку, збору за спецводокористування за 2006 - 2009 роки, що зокрема підтверджується рішеннями судів про відмову податковому органу у стягненні за рахунок активів підприємства податкового боргу.

Проте, судом встановлено, що за даними інформаційної системи Звенигородської ОДПІ у позивача відсутній безнадійний податковий борг за період 2006 - 2009 роки. Останній був погашений шляхом зміни призначення платежів, визначених підприємством в платіжних дорученнях відповідно до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Посилання позивача на ту обставину, що положення п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України не можуть застосовуватися до податкового боргу, що виник до 01.01.2011 судом не береться до уваги, оскільки дата виникнення податкового боргу не впливає на право податкового органу щодо зміни призначення платежу, так, як податковий орган після набрання чинності Податковим кодексом України повинен керуватися його положеннями, тобто застосовувати п. 87.9 ст. 89 цього Кодексу щодо всіх платежів, що надійшли на бюджетні рахунки після 01.01.2011. З огляду на викладене оскаржувані дії відповідача по зміні призначення платежу в платіжних дорученнях позивача вчинені у відповідності до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України.

До 01.01.2011 правовідносини щодо списання безнадійного податкового боргу регулювалися Законом № 2181. Згідно з пп. 18.2.1. п. 18.2 ст. 18 Закону №2181 визначено, що підлягає списанню безнадійний податковий борг, у тому числі пеня, нарахована на такий податковий борг, а також штрафні санкції. При цьому під терміном «безнадійний» слід розуміти податковий борг юридичних та фізичних осіб, стосовно якого минув строк позовної давності, встановлений цим Законом.

Відповідно до пп. 15.2.1 п. 15.2 ст. 15 Закону №2181 у разі коли податкове зобов'язання було нараховане податковим органом до закінчення строку давності, визначеного у п. 15.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 14.03.2001р. №103 (чинний на час виникнення податкового боргу) затверджено Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків.

Згідно з п. 5.1 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, у випадках, передбачених підпунктами 3.3, 3.4 цього Порядку, платник податків звертається до контролюючого органу за місцем обліку безнадійного податкового боргу або за місцем своєї реєстрації (якщо контролюючим є податковий орган) з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків, зборів, інших платежів, які просить списати. До заяви обов'язково додається будь-який з документів, зазначених у п. 3 цього Порядку, який підтверджує, що податковий борг вважається безнадійним.

Починаючи з 01.01.2011 строки давності та порядок їх застосування врегульовано ст. 102 Податкового кодексу України.

За приписами п. 102.4 ст. 102 Податкового кодексу України у разі, якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у п. 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Починаючи з 21.01.2011 порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків врегульовано наказом Державної податкової адміністрації України 24.12.2010 №1034.

Разом з цим, суду не надано доказів звернення позивача до відповідача з метою вжиття заходів для списання податкового боргу на час дії зазначених Порядків (а.с. 25.01.2013).

Починаючи з 25.01.2013 порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків регулюється наказом Міністерства фінансів України від 14.12.2012 №1329 (далі - Порядок).

За приписами пп. 2.1.3 п. 2.1 Порядку під терміном «безнадійний податковий борг» слід розуміти: податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений ст. 102 глави 9 розділу II Кодексу.

Відповідно до п. 3.1. Порядку визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами державної податкової служби, здійснюється:

- на підставі даних інформаційних систем органів державної податкової служби (далі - ІС ДПС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу;

- за даними довідки відповідного контролюючого органу про наявність безнадійного податкового боргу на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадку, визначеному в пп. 2.1.3 п. 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника контролюючого органу (п. 3.2 Порядку).

Згідно з п. 4.4 Порядку вбачається, що у випадку, якщо податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений ст. 102 глави 9 розділу II Кодексу, орган державної податкової служби здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу.

Списання безнадійного податкового боргу здійснюється структурними підрозділами погашення податкового боргу щокварталу протягом двадцяти календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал.

З огляду на положення п. 3.1 Порядку про визначення безнадійного податкового боргу на підставі даних інформаційних систем органів державної податкової служби, суд погоджується з позицією відповідача про те, що картка особового рахунку платника є належним доказом стану розрахунків платника з бюджетом, у тому числі наявності у такого платника податкової заборгованості.

Як встановлено судом, 27.02.2013 позивачем подано заяву про списання податкового боргу за строком давності та про внесення відповідних змін в картку особового рахунку платника податку Ватутінського КВП «Водоканал».

В подальшому, 25.06.2013 позивачем повторно подано заяву про списання податкового боргу за строком давності та про внесення відповідних змін в картку особового рахунку платника податку Ватутінського КВП «Водоканал».

Доказів розгляду відповідачем зазначених заяв від 27.02.2013 та від 25.06.2013 суду не надано.

Стосовно посилання позивача, як на одну із нововиявлених обставин, на те, що при розгляді та перегляді справи № 823/924/14 Черкаським окружним адміністративним судом (постанова від 21.12.2015) та Київським апеляційним адміністративним судом (ухвала від 28.01.2016) встановлено, що рішення про розстрочення сплати податкового боргу прийнято з порушенням строку давності 1095 днів, суд зазначає, що при прийнятті рішення, що переглядається, судом першої інстанції не досліджувалося вказане рішення про розстрочення податкового боргу від 31.07.2012 № 64/19-015, тому викладені Ватутінським комунальним виробничим підприємством «Водоканал» в заяві обставини не є нововиявленими, оскільки наявність чи відсутність зазначеного рішення не впливало на остаточні висновки суду під час ухвалення рішення, що переглядається.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що у заяві Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 823/2976/13-а за позовом Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» до Звенигородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії відсутні фактичні данні, що спростовують факти, які було покладено в основу рішення, про перегляд якого заявник просить. Перелічені ж у зазначеній заяві судові рішення не є нововиявленими обставинами у розумінні ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Слід зазначити, що у разі, якщо Ватутінське комунальне виробниче підприємство «Водоканал» не згідне з постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 11.10.2013 № 823/2976/13-а та ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2014 у справі № 823/2976/13-а, то він мав право оскаржити зазначені рішення до Вищого адміністративного суду України.

Суд звертає увагу, що у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип стверджує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення».

Таким чином, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Керуючись статтями 14, 86, 94, 159-163, 167, 185-187, 252, 253, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

У задоволенні заяви Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом Ватутінського комунального виробничого підприємства «Водоканал» до Звенигородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.А. Рідзель

Постанову складено у повному обсязі 30.05.2016.