Справа № 490/5482/15-а
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 р.м.ОдесаСправа № 490/5482/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Батченко О.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Романішина В.Л.,

суддів Запорожана Д.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 10 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва про захист пенсійних прав,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з адміністративним позовом до УПФУ в Центральному районі м.Миколаєва, в якому, з урахуванням уточнення в лютому 2016 року позовних вимог, просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови зарахувати до стажу роботи, що дає право на отримання пенсії за віком, стажу роботи з 06.02.1984р. по 02.12.1988р. в СПМК «Комінспецгеологія», з 15.10.1988р. по 05.12.1988р. в кооперативі «Тибет», з 30.01.1989р. по 30.07.1989р. в кооперативі «Інгул», з 12.08.1989р. по 28.12.1991р. в кооперативі «Фауна», з 01.01.1992р. по 01.01.1993р. та з 30.06.1995р. по 03.01.1996р. в ПКП «Новік», з 03.05.1996р. по 08.06.2001р. в ТОВ «Бутмікс», зобовязати УПФУ зарахувати до трудового стажу періоди роботи, записи про які відсутні у трудовій книжці, що дасть право отримувати пенсію за віком, а також призначити пенсію з дня подачі заяви.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 10.03.2016р. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі п.9 ч.1 ст.155 КАС України. Приймаючи вказану ухвалу суд дійшов висновку про пропуск позивачем строку звернення з даним позовом до суду, встановленого ч.2 ст.99 КАС України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу від 10.03.2016р. скасувати та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що норми ст.99 КАС України не містять вичерпних строків звернення до суду, так як положеннями ч.3 вказаної статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду. Таким іншим строком апелянт вважає, визначений статтею 257 Цивільного кодексу України, трирічний строк загальної позовної давності.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду сторони в судове засідання не прибули, а тому на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ч.1, ч.2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Залишаючи без розгляду позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено встановлений ч.2 ст.99 КАС України строк звернення з позовом до суду, і ним не зазначено поважних причин пропуску такого строку. Колегія суддів погоджується з таким висновком Центрального районного суду м.Миколаєва. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Стаття 99 КАС України перебіг строку звернення до суду повязує з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав. Про відмову УПФУ в Центральному районі м.Миколаєва у здійсненні зарахування до стажу роботи, що дає право на отримання пенсії за віком, стажу роботи з 06.02.1984р. по 02.12.1988р. в СПМК «Комінспецгеологія», з 15.10.1988р. по 05.12.1988р. в кооперативі «Тибет», з 30.01.1989р. по 30.07.1989р. в кооперативі «Інгул», з 12.08.1989р. по 28.12.1991р. в кооперативі «Фауна», з 01.01.1992р. по 01.01.1993р. та з 30.06.1995р. по 03.01.1996р. в ПКП «Новік», з 03.05.1996р. по 08.06.2001р. в ТОВ «Бутмікс», ОСОБА_1 дізнався з рішення відповідача №98/2 від 25.07.2014р., яке отримано позивачем 28.08.2014р., а також з листа ГУ ПФУ в Миколаївській області від 11.09.2014р. №898-Б-07, який надіслано позивачу у відповідь на його скаргу на рішення УПФУ в Центральному районі м.Миколаєва №98/2 від 25.07.2014р. та який отримано ОСОБА_1 15.09.2014р., про що останній зазначив у поданому ним позові.

Позов подано до суду 08.06.2015р., тобто з порушенням строку, встановленого ч.2 ст.99 КАС України. Заяву про поновлення строку на звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску такого строку позивачем не надано.

Судова колегія не бере до уваги посилання апелянта на ст.257 Цивільного кодексу України, якою встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, оскільки оскарження рішень, дій або бездіяльності субєктів владних повноважень відбувається в порядку КАС України, а тому до вказаних правовідносин підлягають застосуванню строки звернення, встановлені саме статтею 99 Кодексу, так як іншими законами таких строків не встановлено.

В апеляційній скарзі апелянт, в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, посилається на свою юридичну необізнаність, хворобу та тривале перебування поза межами свого місця проживання на лікуванні та по сімейних обставинах.

Апеляційний суд критично ставиться до таких доводів апелянта, оскільки поважними причинами пропуску строку звернення до суду, в розумінні норм КАС України, визнаються обставини, які є обєктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Юридична необізнаність не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, а доводи апелянта про його хворобу не підтверджено жодним доказом.

Також, судова колегія не бере до уваги посилання апелянта, що при залишенні його позову без розгляду судом позбавлено його гарантованого Конституцією права на судовий захист, оскільки апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що ОСОБА_1 може звернутися до УПФУ в Центральному районі м.Миколаєва із заявою про призначення пенсії та оскаржити рішення УПФУ у встановленому законом порядку та строки, у випадку відмови у задоволенні такої заяви.

Підстав для скасування ухвали Центрального районного суду м.Миколаєва від 10.03.2016р. апеляційний суд не вбачає.

В силу ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 197 ч.1 п.2, 199 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 10 березня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Запорожан Д.В.

ОСОБА_2