Справа № 821/511/16
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/511/16
Херсонський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді - Бездрабка О.І., суддів - Циганія С.І., Кисильової О.Й., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Національної поліції України (далі - відповідач-1), Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі - відповідач-2), в якому просить стягнути з відповідача-1 одноразову грошову допомогу у сумі 33832,13 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 11.02.2016 р. звільнився зі служби з Національної поліції України за власним бажанням. Відповідно до ст.9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. На письмове звернення стосовно надання інформації щодо розміру та порядку отримання одноразової грошової допомоги, відповідач-2 у листі-відповіді ухилився від визначення чіткого розміру одноразової грошової допомоги та не конкретизував строки здійснення виплати. Вважає такі дії відповідача протиправними.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представники відповідача-1 та відповідача-2 у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.

Від відповідача-1 надійшли заперечення на позов, згідно яких просить відмовити в задоволенні позову, оскільки одноразову грошову допомогу при звільненні повинен був виплатити Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, а не Національна поліція України.

Положеннями ч.4 ст.122 КАС України визначено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України.

Наказом відповідача-1 від 11.02.2016 р. позивача звільнено зі служби в поліції з 15.02.2016 р. за пп.7 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням).

При звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 не виплачено одноразову грошову допомогу, що не заперечується відповідачем-2 згідно долучених до матеріалів справи відповідей на звернення позивача від 22.03.2016 р. № Л-387/42-03/01-16, від 14.04.2016 р. № Л-505/42-03/04-16.

При вирішенні даного публічно-правового спору суд виходить з наступних приписів законодавства.

Положеннями ч.1 ст.102 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. № 580-VІІ визначено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за ним Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Вказане положення дублюється й в п.10 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" № 393 від 17.07.1992 р. (в редакції, яка була чинною на час звільнення позивача) (далі - Постанова № 393), де зазначається, що особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби за власним бажанням та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

В подальшому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393" від 02.03.2016 р. № 154 абзац перший пункту 10 після слів "військової служби" доповнено словом ", поліцейським".

Відповідно до п.3 Закону України "Про внесення змін до деяких законів щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей" від 23.12.2015 р. № 900 пункт 15 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" доповнено абзацами такого змісту: "Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Враховуючи викладене, а також те, що на момент звільнення зі служби з Національної поліції України вислуга років ОСОБА_1 становила 11 років 03 місяці 29 днів, що підтверджується витягом з наказу від 11.02.2016 р. № 92 о/с, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги за кожен повний рік служби.

Згідно п.14 Постанови № 393 (в редакції, яка була чинною на час звільнення позивача) одноразова грошова допомога, передбачена пунктом 10 цієї постанови, виплачується Міністерством оборони, Міністерством надзвичайних ситуацій, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв'язку, Державною податковою адміністрацією, Державною прикордонною службою, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації, Державною кримінально-виконавчою службою, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Державною інспекцією техногенної безпеки, Державною службою з надзвичайних ситуацій та Управлінням державної охорони за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для їх утримання (за винятком випадків, передбачених абзацом другим цього пункту).

Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393" від 02.03.2016 р. № 154 абзац перший пункту 14 після слів "Міністерством внутрішніх справ" доповнено словами ", Національною поліцією".

Тобто, на даний час поліцейським одноразова грошова допомога виплачується Національною поліцією України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України визначаються Законом України "Про Національну поліцію".

Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Приписами ч.1 ст.13 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Відповідно до п.7 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 р. № 877, Національна поліція здійснює свої повноваження через центральний орган управління та утворені в установленому порядку територіальні (у тому числі міжрегіональні) органи в Автономній Республіці Крим, областях, мм.Києві та Севастополі, районах, містах, містах у районах.

Положеннями ч.1 ст.15 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що територіальні органи поліції утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Згідно п.1 Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 09.11.2015 р. № 83, Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України є міжрегіональним територіальним органом у складі кримінальної поліції Національної поліції України та згідно із законодавством України здійснює оперативно-розшукову діяльність.

Пунктом 5 розділу V Положення № 83 Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України є самостійною юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та банківських установах.

Відповідно до пп.20, 28 п.2 розд.V Положення № 83 начальник Департаменту організовує планово-фінансову роботу, здійснює контроль за використанням фінансових та матеріальних ресурсів, забезпечує організацію та вдосконалення бухгалтерського обліку, ефективне, результативне та цільове використання бюджетних коштів, організовує роботу з питань соціального захисту працівників ДВБ.

Враховуючи викладене та те, що позивача було звільнено з посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах управління внутрішньої безпеки в Херсонській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, виплата одноразової грошової допомоги повинна здійснюватися Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України, а не Національною поліцією України як зазначає позивач.

Строки розрахунку при звільненні встановлені ст.116 КЗпП України, відповідно до якої при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Наведена норма є імперативною та покладає на роботодавця обов'язок здійснити розрахунок з працівником у встановлені нею (законом) строки.

Між тим позивачу з дати звільнення (15.02.2016 р.) і до теперішнього часу не виплачено одноразову грошову допомогу.

Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення одноразової грошової допомоги у сумі 33832,13 грн., з розміром якої суд не погоджується з наступних підстав.

Пунктом 10 Постанови № 393 передбачено, що одноразова грошова допомога виплачується у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік.

Згідно п.3 Інструкції "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", затвердженого наказом МВС України від 31.12.2007 р. № 499, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Ухвалами суду від 15.04.2016 р., 27.04.2016 р., 11.05.2016 р. було зобов'язано спочатку Національну поліцію України, а потім Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України надати інформацію щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, а у разі невиплати - довідку про розмір невиплаченої одноразової грошової допомоги з відповідним розрахунком.

Однак відповідачами проігноровано ухвали суду та витребувану інформацію та довідку не надано.

Відповідно до ч.4 ст.71 КАС України суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Згідно ч.6 ст.71 КАС України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Тому суд при визначенні розміру грошового забезпечення враховує довідку Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 18.03.2016 р. № 89, яка направлена позивачу на його звернення листом від 22.03.2016 р. № Л-387/42-03/01-16.

З довідки Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про нараховане ОСОБА_1 грошове забезпечення у лютому 2016 року від 18.03.2016 р. № 89 слідує, що грошове забезпечення за 15 днів лютого 2016 року складає 5146,55 грн. (за виключенням 825,29 грн. компенсації за невикористану відпустку (3 доби), яка не враховується у розмір грошового забезпечення відповідно до п.3 Інструкції № 499).

Як вже зазначалося, при розрахунку одноразової грошової допомоги враховується місячне грошове забезпечення. Оскільки 5146,55 грн. - це грошове забезпечення за 15 днів, то місячне грошове забезпечення складає 9949,99 грн. (5146,55 грн. : 15 днів х 29 днів). Таким чином, сума одноразової грошової допомоги становить 27362,47 грн. (9949,99 грн. х 25 % х 11 років).

При цьому при розрахунку одноразової допомоги відповідно до п.10 Постанови № 393 беруться повні календарні роки (в даному випадку 11 років), а не календарні роки, місяці та дні, як вказує позивач.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст.86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Підсумовуючи викладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1, та з урахуванням вимог ч.2 ст.11 КАС України з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та стягнути одноразову грошову допомогу у сумі 27362,47 грн. не з Національної поліції України, як просить позивач, а з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки рішення у справі прийнято на користь сторони, що не є суб'єктом владних повноважень, то сплачений ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551,20 грн. підлягає стягненню з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.8, 9, 11, 12, 19, 71, 122, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у сумі 27262 (двадцять сім тисяч триста шістдесят дві) грн. 47 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий Бездрабко О.І.

Судді Циганій С.І.

Кисильова О.Й.

кат. 12.3