Справа № 804/1379/16
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2016 р. Справа № 804/1379/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом приватного підприємства «Камелія» до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зобовязання вчинити певні дії, -
11.03.2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось приватне підприємство «Камелія» з позовом до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому просить суд: зняти арешт з майна приватного підприємства «Камелія», накладений постановою Державної виконавчої служби в Бабушкінському районі від 27.02.2008 року б/н (арешт № 73/2008).
В обґрунтування заявлених позовних вимог приватне підприємство «Камелія» (далі ПП «Камелія») зазначило, що 02.03.2016 року при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на теперішній час на все його майно накладений арешт на підставі постанови Державної виконавчої служби Бабушкінського району м. Дніпропетровська від 27.02.2008 року б/н. Натомість виконавче провадження, в рамках якого державним виконавцем винесено цю постанову, було відкрито у 2008 році, є закінченим та у 2011 році - знищеним. Тому, на цей час відповідач не має можливості самостійно в межах такого виконавчого провадження винести постанову про зняття арешту з майна. Це стало причиною звернення до суду із цим адміністративним позовом для зняття арешту з майна.
У судове засідання сторони не зявились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, надали суду клопотання про розгляд справи без їх участі.
З урахуванням цього, на підставі ч.4 ст.122 КАС України в ході судового засідання суд ухвалив рішення про подальший розгляд цієї адміністративної справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши в сукупності наявні в матеріалах справи письмові докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення цього адміністративного позову в повному обсязі з огляду на таке.
Як зазначив позивач, 02.03.2016 року він звернувся до нотаріуса та дізнався про те, що на теперішній час на все його майно накладений арешт на підставі постанови Державної виконавчої служби Бабушкінського району м. Дніпропетровська від 27.02.2008 року б/н. На підтвердження цього ПП «Камелія» надало суду копію витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 02.03.2016 року.
За поясненнями відповідача у 2008 році державним виконавцем було відкрито виконавче провадження та для повного виконання вимог виконавчого документа винесено постанову про арешт майна боржника ПП «Камелія» від 27.02.2008 року б/н (арешт №73/2008). Після спливу строку для зберігання закінчених виконавчих проваджень у 2011 році закінчене виконавче провадження щодо вказаного боржника було знищене за закінченням терміну зберігання.
Отже, на час судового розгляду справи на виконанні у Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі Бабушкінський ВДВС) не перебуває виконавче провадження, в межах якого на майно позивача було накладено арешт. Адже воно є закінченим і знищеним за закінченням терміну зберігання. Тому, у державного виконавця відсутня можливість винести постанову про зняття арешту з майна боржника.
Спір між сторонами виник на момент звернення позивача до Бабушкінського ВДВС 02.03.2016 року з приводу не здійснення державним виконавцем дій щодо зняття арешту з усього нерухомого майна ПП «Камелія», накладеного за постановою Державної виконавчої служби Бабушкінського району м. Дніпропетровська від 27.02.2008 року б/н (арешт №73/2008) після закінчення виконавчого провадження, та неможливості їх здійснення на цей час, у звязку з фактичним знищенням матеріалів виконавчого провадження за закінченням терміну їх зберігання. Отже, на момент судового розгляду справи арешт з майна позивача залишається не знятим, що перешкоджає здійсненню законних прав, свобод та інтересів ПП «Камелія». Тому, підприємство звернулось до суду за захистом, з приводу чого суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на момент винесення постанови про накладення арешту на майно позивача) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).
Згідно ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством.
Як вже зазначалось вище, 15.03.2008 року державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту, про що міститься запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна.
У 2011 році завершене виконавче провадження, в рамках якого винесено вказану постанову про накладення арешту, було знищено за терміном зберігання.
Так, відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5 (у останній редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Порядок №2274/5) строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік.
Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством. Наприклад, обчислення строку зберігання завершеного у 2009 році виконавчого провадження, починається з 1 січня 2010 року та закінчується 31 грудня останнього року його зберігання.
Згідно п.8.19, п.9.10, п.9.12 9.15 Порядку №2274/5 завершені виконавчі провадження в архів органу юстиції не передаються і підлягають знищенню відповідно до цього Порядку після закінчення строків їх зберігання.
Завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення (додаток 17), якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. Наприклад, виконавчі провадження з трирічним строком зберігання, завершені у 2009 році, можуть включатися в акт, що буде складений не раніше 1 січня 2013 року.
Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.
Для проведення знищення виконавчих проваджень в органі державної виконавчої служби створюється комісія, склад якої затверджується на підставі відповідного організаційно-розпорядчого документа керівника органу державної виконавчої служби.
До складу комісії повинно входити не менше п'яти осіб. Головою комісії призначається, як правило, заступник керівника органу державної виконавчої служби.
Виконавчі провадження, відібрані для знищення, повинні бути знищені паперорізальними машинами або шляхом спалення, про що зазначається в акті про вилучення виконавчих проваджень для знищення.
Копія відповідного розпорядчого документа керівника органу державної виконавчої служби щодо призначення складу комісії та акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення вміщуються в номенклатурну справу «Документи щодо знищення виконавчих проваджень».
Здавальні описи (завершених виконавчих проваджень), реєстр завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, мають трирічний строк зберігання, акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення - п'ятирічний.
Зазначені документи підлягають оперативному зберіганню в межах установленого строку в органах державної виконавчої служби, після чого передаються в архів органу юстиції для організації їх подальшого знищення.
Отже, з матеріалів справи вбачається, що в силу обєктивних обставин, які склались, неможливо встановити час та причини закінчення виконавчого провадження, окрім самого факту його закінчення та знищення у 2011 році, який не заперечується сторонами.
На момент звернення позивача до Бабушкінскього ВДВС підстави для арешту майна, накладеного постановою Державної виконавчої служби Бабушкінського району м. Дніпропетровська від 27.02.2008 року б/н (арешт №7/2008), були відсутні, а протилежного відповідачем не доведено, не надані необхідні докази.
Так, відповідач не заперечує того факту, що виконавче провадження щодо боржника ПП «Камелія», в рамках якого і було винесено постанову Державної виконавчої служби Бабушкінського району м. Дніпропетровська від 27.02.2008 року б/н (арешт №7/2008), закінчено, про що згідно норм Закону України «Про виконавче провадження» виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження, в якій і зазначається про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
За ч.3 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (у останній редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
Крім того, згідно ч.1, ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.
З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.
Таким чином, вбачається, що майно звільняється з-під арешту, зокрема за постановою державного виконавця: у разі прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту; сплати боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника. Таку постанову державний виконавець приймає не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про звільнення майна з-під арешту надсилається боржнику та до органу (установи), якому була надіслана постанова про накладення арешту на майно боржника на виконання.
Отже, аналіз вищевикладених норм чинного законодавства, матеріалів справи показав, що державний виконавець Бабушкінського ВДВС не виконав свого обовязку щодо направлення постанови про закінчення виконавчого провадження із зазначенням у ній про зняття арешту, накладеного на майно боржника, ПП «Камелія» та органу (установі), якому була надіслана постанова про накладення арешту на майно боржника на виконання, у встановлений строк для зняття арешту з нерухомого майна. Тобто, відповідач після закінчення виконавчого провадження не вчинив необхідних дій у передбаченому законом порядку для зняття накладеного арешту з нерухомого майна позивача та для виключення запису про це з реєстру.
При цьому суд вважає за необхідне розяснити, що на момент судового розгляду справи чинним є Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 (далі Порядок №1127).
Цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.
Так, за п.3 Порядку №1127 державна реєстрація прав та облік безхазяйного нерухомого майна проводяться з прийняттям рішень державним реєстратором прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор), які формуються за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) в електронній формі з накладенням власного електронного цифрового підпису.
Рішення державного реєстратора у день його прийняття за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав розміщується на веб-порталі Мін'юсту для доступу до нього заявника з метою перегляду, завантаження та його друку.

Моментом отримання заявником рішення державного реєстратора для цілей цього Порядку вважається дата розміщення такого рішення на веб-порталі Мін'юсту для доступу до нього заявника.

Рішення державного реєстратора за бажанням заявника, а також за зверненням посадових осіб державних органів, органів місцевого самоврядування у зв'язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом, може бути надано у паперовій формі шляхом його друку за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав на аркушах паперу форматом А4 (210 х 297 міліметрів) без використання спеціальних бланків, проставлення підпису та печатки державного реєстратора.

Рішення державного реєстратора у паперовій або електронній формі мають однакову юридичну силу та містять обов'язкове посилання на Державний реєстр прав.

Згідно п.6, п.7, п.9 Порядку №1127 державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Уповноважена особа суб'єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує та роздруковує заяву у двох примірниках, на якій заявник (за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній) та особа, яка сформувала таку заяву, проставляють підписи. Один примірник заяви надається заявникові, а другий долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав.

Після проставлення підписів на заяві уповноважена особа суб'єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник реєструє заяву в базі даних заяв.

Моментом прийняття заяви вважається дата і час її реєстрації у базі даних заяв.

Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та / або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

За п.19 вищезазначеного Порядку державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та / або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Під час проведення державної реєстрації прав державний реєстратор використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав.

За відсутності відомостей у Реєстрі прав власності на нерухоме майно державний реєстратор використовує наявні відомості, які містяться на паперовому носії інформації (реєстрові книги та реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації).

Згідно пунктів 30 32 Порядку №1127 державна реєстрація прав може проводитися за заявою заявника шляхом подання її в електронній формі суб'єкту державної реєстрації прав або нотаріусу через веб-портал Мін'юсту.

Заява в електронній формі може бути подана державним виконавцем у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв'язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки, а також у разі державної реєстрації речових прав, похідних від права власності (крім іпотеки), незалежно від особи заявника.

Заява формується заявником в електронній формі з обов'язковим долученням до неї електронних копій оригіналів документів, необхідних для відповідної реєстрації, виготовлених шляхом сканування, або оригіналів таких електронних документів, а також документів, що підтверджують сплату адміністративного збору та / або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав, крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту.

У разі коли особа, речові права, обтяження таких прав якої підлягають державній реєстрації, звільнена від сплати адміністративного збору та / або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав, до заяви долучається електронна копія документа, що підтверджує право на звільнення від сплати адміністративного збору та / або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав, виготовлена шляхом сканування.

Заява та документи, необхідні для державної реєстрації прав, в електронній формі подаються з обов'язковим накладенням заявником власного електронного цифрового підпису.

Уповноважена особа суб'єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник в день формування заяви в електронній формі за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав реєструє її в базі даних заяв та після накладення власного електронного цифрового підпису надає таку заяву заявникові шляхом надіслання її на електронну адресу, зазначену ним у відповідній заяві.

Моментом прийняття заяви вважається дата і час її реєстрації у базі даних заяв.

Реєстрація заяв про державну реєстрацію прав в електронній формі проводиться в порядку черговості їх надходження, у тому числі з урахуванням заяв, що подаються в паперовій формі.

Також згідно п.6, п.7 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 року №1844/5 перенесення записів з Реєстрів до Державного реєстру прав здійснюється державним реєстратором прав у разі, коли наявні у Реєстрах записи є чинними та ідентифікують обєкт нерухомого майна або субєкта речових прав, їх обтяжень.

Державний реєстратор переносить до відповідного розділу Державного реєстру прав, відкритого на обєкт нерухомого майна, відомості записів, наявні у Реєстрах, у частині, що стосується такого обєкта.

У разі коли при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в Державному реєстрі прав, встановлено наявність запису про таке обтяження в Реєстрах, державний реєстратор переносить відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно вносить запис про припинення такого обтяження до Державного реєстру прав.

На момент судового розгляду справи неможливо встановити факт постановлення державним виконавцем рішення про зняття арешту з майна позивача, в силу знищення завершеного виконавчого провадження. Хоча, з огляду на вищевикладені норми Закону України «Про виконавче провадження», про зняття арешту з майна державний виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження.

З огляду на протиправність дій державного виконавця щодо не направлення постанови про закінчення виконавчого провадження сторонам із зазначенням про зняття арешту та не проведення дій щодо виключення майна з-під арешту, з метою повного захисту прав позивача та в межах заявленої позовної вимоги, суд вважає за доцільне задовольнити цей позов, зобовязавши Бабушкінський відділ державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в передбаченому законом порядку зняти арешт з усього нерухомого майна приватного підприємства «Камелія», накладеного постановою Державної виконавчої служби в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська від 27.08.2008 року б/н (арешт №73/2008) та провести дії щодо виключення запису про це за реєстраційним номером обтяження 6792374, здійсненого 15.03.2008 року о 09:43:25 у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна реєстратором: Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора (49030, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Шевченка, 57).

Частиною 1 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Суд згідно ст.86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити цей адміністративний позов повністю.

Що стосується вирішення питання про розподіл судових витрат, то суд зазначає, що у відповідності до положень ст.ст.87, 94 КАС України, Закону України «Про судовий збір», враховуючи рішення суду про задоволення цього адміністративного позову у повному обсязі, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 1378,00грн. (квитанція №073654522 від 14.03.2016 року) підлягає поверненню з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Бабушкінського ВДВС.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 60, 86, 160, 161, 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобовязати Бабушкінський відділ державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в передбаченому законом порядку зняти арешт з усього нерухомого майна приватного підприємства «Камелія», накладеного постановою Державної виконавчої служби в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська від 27.08.2008 року б/н (арешт № 73/2008) та провести дії щодо виключення запису про це за реєстраційним номером обтяження 6792374, здійсненого 15.03.2008 року о 09:43:25 у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна реєстратором: Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора (49030, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Шевченка, 57).

Присудити на користь приватного підприємства «Камелія» сплачену ним суму судового збору у розмірі 1378,00грн. (квитанція №073654522 від 14.03.2016 року) з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд.

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 26 квітня 2016 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1