Справа № 820/113/13-а
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року м. Київ К/800/51881/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Приходько І.В.
Бухтіярової І.О. Костенка М.І.

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2014 р.

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2014 р.

у справі № 820/113/13-а

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард 10»

до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про визнання дій протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2013 року товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард 10» (далі - позивач, ТОВ «Авангард 10») звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі - відповідач, Основ'янська ОДПІ м. Харкова), в якому просило суд визнати протиправними та скасувати рішення відповідача від 20.12.2012 р. № 1 про призначення експертизи та рішення від 02.01.2013 р. № 1 про накладення адміністративного арешту майна, визнати протиправними дії відповідача щодо призначення експертизи та винесення рішення про накладення адміністративного арешту майна.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2014 р., яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2014 р., адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Основ'янської МДПІ м. Харкова від 02.01.2013 р. № 1 про накладення адміністративного арешту майна; в іншій частині позовних вимог відмовлено; вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2014 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2014 р. в частині задоволених позовних вимог і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивач письмових заперечень на касаційну скаргу відповідача не надав, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до положень статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи касаційної скарги та переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20.12.2012 р., на підставі отриманої скарги громадянина ОСОБА_4, щодо ймовірного продажу бензину сумнівної якості та згідно наказу ДПС у Харківській області № 485 від 20.12.2012 р., посадовими особами ДПС у Харківській області спільно із Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Харківській області було проведено фактичну перевірку господарської одиниці ТОВ «Авангард 10» - АЗС, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за результатами якої складено акті від 20.12.2012 р. № 2130/20/40/22/37093902.

Вказаною перевіркою встановлено порушення статті 3 пункту 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Також в ході проведення зазначеної перевірки перевіряючими було виявлено майно, а саме паливно-мастильні матеріали, власник якого, на думку органу державної податкової служби, не встановлений.

За вказаних обставин уповноваженими особами Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківській області та податкового органу здійснено відбір проб паливно-мастильних матеріалів про що складено акт відбору зразків.

Основ'янською МДПІ м. Харкова було прийнято рішення № 1 від 20.12.2012 р. щодо проведення експертизи зразків бензину, що реалізується через АЗС № 8 ТОВ «Авангард 10» та залучення до експертизи експерта Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи Державної митної служби України на підставі статті 84 Податкового кодексу України.

Згідно з протоколом дослідження Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи Державної митної служби України від 28.12.2012 р. № 19/2-123/10068 надані на дослідження проби паливно-мастильних матеріалів не відповідають ДСТУ.

29.12.2012 р. посадовими особами Основ'янської МДПІ м. Харкова складено протокол № 1 про тимчасове затримання вказаного майна на суму 503 868,64 грн.

На підставі зазначеного протоколу, в.о. начальника Основ'янської МДПІ м. Харкова згідно з пунктом 94.7 статті 94 Податкового кодексу України прийнято рішення від 02.01.2013 р. № 1 про накладення адміністративного арешту на майно на загальну суму 503 868,64 грн., власник якого не встановлений, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, АЗС ТОВ «Авангард 10», код 37093902.

Суди першої та апеляційної інстанцій вирішуючи спір по суті та скасовуючи рішення про накладення адміністративного арешту на майно, виходили з наступного.

Пунктом 94.1 статті 94 Податкового кодексу України встановлено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до пункту 94.7 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути також застосований до товарів, які виготовляються, зберігаються, переміщуються або реалізуються з порушенням правил, визначених митним законодавством України чи законодавством з питань оподаткування акцизним податком, та товарів, у тому числі валютних цінностей, які продаються з порушенням порядку, визначеного законодавством, якщо їх власника не встановлено.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідно до рішення Господарського суду Харківської області від 05.11.2013 р. по справі № 922/186/13-г, яке набрало законної сили, згідно укладених ТОВ «Авангард 10» (Покупець) договорів поставки нафтопродуктів № 10 від 01.06.2011 р. з ТОВ «Ріаліз Ойл» (Постачальник) та № 02-11/2012-КП від 29.11.2012 р. з ТОВ «Уністрой» (Постачальник), постачальники зобов'язуються передати у власність Покупця нафтопродукти; строк дії даних договорів спливає 31.12.2013 р. Згідно додаткових угод, Постачальники зобов'язуються поставити, а Покупець прийняти бензини марок А-92 та А-95. По фактам відвантаження нафтопродуктів Постачальники виписали видаткові накладні, згідно яких відвантажено бензини марок А-92 та А-95 до місця зберігання - ВАТ «Дніпронафтопродукт». ТОВ «Авангард 10» зберігало нафтопродукти на складах ВАТ «Дніпронафтопродукт» на підставі договору зберігання № 0608/10-2 від 06.08.2010 р. Транспортування нафтопродуктів здійснювалося на підставі договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 0608/10-1 від 06.08.2010 р.

Товарно-транспортними накладними, журналом обліку надходження нафтопродуктів та журналом змінних звітів підтверджується, що отримані нафтопродукти на АЗС № 8 ТОВ «Авангард 10» були оприбутковані.

Під час перевірки позивачем були надані журнал обліку надходження нафтопродуктів АЗС № 8 ТОВ «Авангард 10», товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти), паспорти якості та сертифікати відповідності на бензин автомобільний марок А-92 та А-95.

Отже, рішенням Господарського суду Харківської області визначено, що позивачем здійснювалась реалізація нафтопродуктів, які належали йому на праві приватної власності.

При цьому, неналежна якість товару, що реалізовується не може свідчити про відсутність права власності у продавця на цей товар, та з огляду на надання позивачем первинних документів на придбання пального та його транспортування, свідчать про протиправність висновку відповідача про неможливість встановлення податковим органом власника бензину, який знаходився в реалізації на АЗС № 8, що належить ТОВ «Авангард 10».

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність у відповідача підстав для прийняття, згідно пункту 94.7 статті 94 Податкового кодексу України, рішення про накладення тимчасового адміністративного арешту на майно, власника якого не встановлено.

Виходячи з вищезазначеного та з урахуванням вимог частини третьої статті 2, частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

В свою чергу, доводи касаційних скарг не знайшли свого підтвердження та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень, судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, постанова окружного суду та ухвала суду апеляційної інстанції підлягають залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Основ'янської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19.08.2014 р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2014 р. у справі № 820/113/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, що встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис) І.В. Приходько
Судді: (підпис) І.О. Бухтіярова
(підпис) М.І. Костенко