Справа № 821/3867/15-а
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/3867/15-а

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Циганій С.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - доповідача - ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді за участю секретарівОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18.02.2016 р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про визнання протиправними та скасування наказів ,поновлення на роботі ,стягнення грошового забезпечення за час змушеного прогулу ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області та після зменшення позовних вимог просив визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 12.10.2015р. №227 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Генічеського РВ УМВС ОСОБА_5О."; визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 21.10.2015р. №362 о/с про звільнення ОСОБА_5 з органів внутрішніх справ;поновити ОСОБА_5 на посаді першого заступника начальника районного відділу - начальника слідчого відділення Генічеського РВ УМВС України в Херсонській області з 21.10.2015р.;стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області на користь ОСОБА_5 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу та допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_5 на посаді першого заступника начальника районного відділу - начальника слідчого відділення Генічеського РВ УМВС України в Херсонській області з 21.10.2015р. та стягнення грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 18.02.2016 року позов був задоволений.

Не погоджуючись зі вказаною постановою представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій вважає вказану постанову прийнятою з порушенням норм процесуального та матеріального права, просив її скасувати та прийняти нову , якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.34 -39 КАС України.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга вважає підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Вказані правовідносини стосуються звільнення з публічної служби служби в органах внутрішніх справ були врегульовані спеціальним законодавством, а саме Законом України «Про міліцію» , «Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29 липня 1991 року( в редакціях, діючих на момент звільнення), Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ" та Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 06.12.1991р. №552.

Вимоги Кодексу Законів про працю України до вказаних правовідносин застосовуються тільки у частині , яка не врегульована спеціальним законодавством .

ОСОБА_5 працював в органах внутрішніх справ з 1995 року. На посаді першого заступника начальника районного відділу - начальника слідчого відділення Генічеського РВ УМВС України в Херсонській області - з грудня 2014р.

На підставі наказу УМВС України в Херсонській області від 05.10.2015 року за №1493 , за фактом розпочатого прокуратурою Херсонської області 08.09.2015р. кримінального провадження №000262 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, за фактом вимагання та отримання неправомірної грошової винагороди працівниками Генічеського РВ УМВС України в Херсонській області за послаблення кримінальної відповідальності гр.ОСОБА_7, було проведено службового розслідування,за висновками якого , затвердженими начальником 12.10.2015 року ,було встановлено , що з березня місяця 2015р. перший заступник начальника відділу-начальник СВ Генічеського РВ УМВС підполковник міліції ОСОБА_5 вимагав у гр.ОСОБА_8 грошову винагороду в розмірі 3000 доларів США за послаблення кримінальної відповідальності його сина гр.ОСОБА_7 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ст.304 та ч.1 ст.121 КК України , внаслідок свідомого ігнорування ОСОБА_5 вимог ст.3 ЗУ Про міліцію, ст.ст.1, 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, наказів МВС України №155-12, №81-2007, №157-2007 та №90-2010 було запропоновано за ст.64 п.є (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнити з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил підполковника міліції ОСОБА_5 (М-080055),за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в низькій морально-діловій якості, особистій недисциплінованості, порушення вимог ст.3 ЗУ Про міліцію, ст.ст.1, 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, наказів МВС України №155-12, №81-2007, №157-2007 та №90-2010.

Докази відмови позивача від надання пояснення з приводу службового розслідування ані наявності спроб отримати пояснення від позивача -відсутні.

Наказом УМВС України в Херсонській області від 12.10.2015р. №227,фактично за висновками службового розслідування, за фактом розпочатого прокуратурою Херсонської області 08.09.2015р. кримінального провадження №000262 ,на ОСОБА_5 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в низькій морально-діловій якості, особистій недисциплінованості, порушення вимог ст.3 ЗУ Про міліцію, ст.ст.1, 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, наказів МВС України №155-12, №81-2007, №157-2007 та №90-2010.

Наказом УМВС України в Херсонській області від 21.10.2015р. №362 о/с на підставі наказу УМВС України в Херсонській області від 12.10.2015р. №227, згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за ст.64 п.є (за порушення дисципліни) підполковника міліції ОСОБА_5 (М-080055), першого заступника начальника районного відділу - начальника слідчого відділення Генічеського РВ, встановивши щомісячну премію за відпрацьований час поточного місяця - 127 %.

07.12.2015 року ОСОБА_5 отримав витяг з наказу та трудову книжку під особистий розпис.

Відповідно до вимог п. «є» ст. 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 р. № 114 ,особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Згідно пп. 14.8 п. 14 Інструкції № 552, посадова особа при проведенні службового розслідування зобов'язана ознайомити з затвердженим висновком службового розслідування особу у відношенні якої воно проводилося за бажанням на те останньої якщо це не суперечить вимогам дотримання державної або службової таємниці.

Відповідно до положень Інструкції № 552, особа у відношенні якої проводиться службове розслідування має право оскаржувати висновок службового розслідування у порядку встановленому Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України.

Відповідно до положень ст. 17 Закону України № 565-ХІІ від 20.12.1990 р. «Про міліцію», на службу до міліції приймаються на контрактній основі громадяни, здатні за своїми особистими, діловими і моральними якостями, освітнім рівнем, фізичною підготовкою і станом здоров'я виконувати покладені на міліцію завдання.

Відповідно до положень ст. 25 Закону України № 565 -ХІІ від 20.12.1990 р. «Про міліцію», працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

Згідно ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ,затвердженого Законом України, від 22.02.2006, № 3460-IV "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення особою рядового або начальницького складу незначного проступку з урахуванням його нетяжкості, сумлінного ставлення цієї особи до виконання службових обов'язків, нетривалого перебування на посаді (до шести місяців) та з інших поважних причин начальник може обмежитися раніше накладеним на таку особу дисциплінарним стягненням.

Дисциплінарні стягнення у вигляді пониження в спеціальному званні на один ступінь на осіб, які мають перші спеціальні звання, і звільнення з посади на осіб, які обіймають посади найнижчого рівня, не накладаються.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відповідно до положення п. 4 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженої Наказом МВС України № 552 від 06.12.1991 року, інспекції по особовому складу залучаються до проведення службових розслідувань у випадках скоєння злочинів працівниками органів внутрішніх справ, корупції.

Відповідно до п.15 Інструкції Про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 06 грудня 1991року №552 особа, у відношення якої проводиться службове розслідування, має право: давати усні та письмові пояснення, заявляти клопотання, надавати докази по суті досліджуваних обставин; заявляти відводи у відношенні працівника, який проводить службове розслідування, подавати скарги на його дії чи рішення керівнику, який приймає рішення по суті і інформує заявника.

Пунктом 7 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в ОВС передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є: заяви, скарги, листи громадян; повідомлення державних органів, громадських організацій, телебачення, радіо та інших засобів масової інформації; повідомлення органів дізнання, попереднього слідства, прокурора, суду; повідомлення працівників органів внутрішніх справ про допущені або виявлені порушення.

Зокрема, висновок службового розслідування повинен містити привід для призначення службового розслідування, посаду, звання і прізвище працівника, що проводив службове розслідування, посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, рік народження, освіту, час служби в органах внутрішніх справ і в займаній посаді особи, у відношенні якої проведено службове розслідування, суть встановленого порушення та його наслідки, чим підтверджується чи виключається вина працівника, обставини, що пом'якшують і посилюють його відповідальність, причини та умови, що сприяли порушенню, прийняті або запропоновані заходи по їх усуненню, пропозиції про застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення або міри громадського впливу, направлення матеріалів в слідчі органи або про припинення службового розслідування.

Відповідно до п. 9 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в ОВС службове розслідування проводять у місячний термін з дня надходження до органу внутрішніх справ заяви, скарги, інформації чи повідомлення про порушення.

Згідно з п.18 Інструкції висновок по результатах службового розслідування підписується особою чи особами, що безпосередньо його проводили. До затвердження висновку керівником органу внутрішніх справ з ним ознайомлюються: керівник, підлеглі якого проводили службове розслідування, та керівник служби, працівник якої допустив порушення. При ознайомленні вказані керівники висловлюють згоду з запропонованими висновками або не погоджуються з ними, про що роблять відповідну відмітку та викладають свою окрему думку з конкретними пропозиціями в додатку до висновку.

Керівник органу внутрішніх справ при затвердженні висновку по результатах службового розслідування вивчає пропозиції осіб, що проводили службове розслідування, а також викладені в окремих думках, і приймає одну із запропонованих пропозицій або своє, відмінне від інших, рішення. Якщо у висновку по результатах службового розслідування приймається інше рішення, ніж запропоноване особами, що здійснювали перевірку, то про це власноручно робить записи керівник органу внутрішніх справ при затвердженні висновку

Статтею 2 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" визначено, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Частина 1 статті 1 цього Статуту містить визначення поняття службової дисципліни, відповідно до якого -це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 5 вказаного Статуту за вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим статутом. Статтею 7 зазначеного Статуту визначені обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України щодо дотримання службової дисципліни.

Види дисциплінарних стягнень визначені статтею 12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", у тому числі, звільнення з органів внутрішніх справ та статтею 14 цього ж Закону визначений порядок їх накладення.

Відповідно до положень ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС працівник міліції зобовязаний отримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень;сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку;виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 4 Постанови № 7 Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 КАС України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Отже, за змістом наведених законодавчих норм, підставою для звільнення особи з органів внутрішніх справ за п.«є» ст.64 Положення №114 (за порушення дисципліни) є скоєння ним дисциплінарного проступку, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене у статті 1 цього Дисциплінарного статуту.

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Таким чином, апеляційний суд, із врахуванням відповідачем при застосуванні до позивача найбільш суворого дисциплінарного стягнення ,як звільнення з ОВС тяжкості вчиненого проступку, обставин, за яких його вчинено, накладення дисциплінарного стягнення в межах передбаченого ст.16 Дисциплінарного статуту строку, вважає обґрунтованими накази про звільнення ОСОБА_5 з органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни та відсутніми підстави для задоволення позову , а зворотній висновок суду 1-ої інстанції помилковим, так як підставою звільнення були низькі морально-ділові якості, особиста недисциплінованість, порушення вимог ст.3 ЗУ Про міліцію, ст.ст.1, 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, наказів МВС України №155-12, №81-2007, №157-2007 та №90-2010 внаслідок вимагання ОСОБА_5 у гр.ОСОБА_8 грошової винагороди в розмірі 3000 доларів США за послаблення кримінальної відповідальності його сина гр.ОСОБА_7 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ст.304 та ч.1 ст.121 КК України ,що доведено матеріалами службового розслідування , висновок якого затверджений начальником, а не набрання законної сили вироком суду щодо притягнення до кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Крім того, звернення позивача до суду із вказаним позовом відбулося протягом місяця зі дня отримання 07.12.2015 року витягу з наказу та трудової книжки, що відповідає вимогам .ч.3 ст.99 КАС України.

15.04.2016 року Генічеським районним судом Харківської області був постановлений вирок по справі №653/1110/16-к ,яким було затверджено угоду від 16 березня 2016 року про визнання винуватості між прокурором відділу прокуратури Херсонської області та ОСОБА_5, у кримінальному провадженні №0000262 від 08 вересня 2015р., за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України та визнано ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять пять тисяч пятсот) грн.

Вказаний факт визнавався та не оспорювався сторонами,що ,на думку апеляційного суду , свідчить про не тільки про наявність у діях позивача факту кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України , а й підтверджує факт дисциплінарного порушення вимог ст.3 ЗУ Про міліцію, ст.ст.1, 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, наказів МВС України №155-12, №81-2007, №157-2007 та №90-2010.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обовязку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до п. 3. ч.1. ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про необхідність скасувати постанову суду 1-ої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову

Керуючись ч.1 ст. 195,196, 198, 202, ч.2 ст. 205, ч.1 ст.207, ст. 210, ст.211, ст. 212 , ч. 5 ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області - задовольнити, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18.02.2016 р. - скасувати.

Прийняти нову постанову:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після його проголошення ,та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя Кравець О.О.

Суддя Домусчі С.Д.

Суддя Коваль М.П.