Справа № 802/789/16-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2016-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні доказів

м. Вінниця

27 травня 2016 р. Справа № 802/789/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н. Л.,

секретаря судового засідання: Демченка А.М.,

за участю позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці

клопотання позивача про забезпечення доказів у справі за позовом:

ОСОБА_1

до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2;

товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект"

про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2; товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію.

Позивачем подано заяву про забезпечення доказів у якій останній просить суд забезпечити докази шляхом:

1. Витребування в приватного нотаріуса київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 для огляду оригінали та завірені копії для долучення до матеріалів справи наступних документів, які подавались ТОВ «Кей-Колект» для реєстрації права власності на квартиру №94 в будинку №3 по вул. 50-річчя Перемоги м.Вінниці:

1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат;

2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи

його дублікат;

4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону;

6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат;

7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією;

8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею;

10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації;

15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону;

17) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобовязання, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

18) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

19) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

20) заяву ТОВ «Кей-Колект» про реєстрацію згаданої вище квартири;

21) договорів іпотеки, серії та номерів: 5624, виданого 18.12.2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_3 та 1206, виданого 14.03.2008 р. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_3

22) документи, які посвідчували особу, яка подавала заяву від імені ТОВ «Кей-Колект».

2. Витребувати у ТОВ «Кей-Колект» для огляду оригінали та завірені копії для долучення до матеріалів справи наступних документів:

-договору факторингу №1 від 12 грудня 2011 року, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» передало право вимоги за кредитними договорами ТОВ «Кей-Коллект».

Вказана заява обґрунтована тим, що з об'єктивних причин у позивача немає можливості отримати необхідну інформацію, в якості доказів до адміністративного позову, а викладена в позові інформація може бути підтверджена документами, що є в наявності у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект".

У судовому засіданні позивач підтримав заявлене клопотання про забезпечення доказів.

Представники відповідачів до суду не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином та своєчасно, що підтверджується письмовими доказами, які наявні в матеріалах справи.

Вивчивши доводи клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Закріплений у частині 1 статті 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Особи, які беруть участь у справі та обґрунтовано вважають, що надання потрібних доказів стане згодом неможливим або ускладненим, мають право просити суд забезпечити ці докази. Забезпечення доказів може здійснюватися також за заявою заінтересованої особи до відкриття провадження у справі (стаття 73 КАС України).

З аналізу вищевказаної норми вбачається, що підставами для забезпечення доказів є обґрунтовані твердження заявника про те, що надання потрібних доказів стане згодом неможливим або ускладненим. При цьому, особа, яка клопоче про вжиття таких заходів повинна аргументувати свої висновки про існування підстав для забезпечення доказів.

Статтею 74 КАС України передбачено, що суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом письмових або речових доказів, у тому числі за місцем їх знаходження.

Згідно статті 75 КАС України у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази, або з якою метою потрібно їх забезпечити.

Отже, забезпечення доказів є механізмом збору і закріплення доказів до судового розгляду по суті та гарантує наявність доказів у справі на випадок, коли їх можна втратити до початку судового розгляду.

Неможливість надання (одержання) доказу може бути пов'язана з майбутнім знищенням, зіпсуттям доказу, очікуваною смертю свідка тощо, а ускладнення у наданні доказу може бути обумовлене обставинами, які вимагатимуть додаткових зусиль, витрати часу та коштів.

При цьому, суд зазначає, що забезпечення доказів є процесуальною дією суду, яка вчиняється за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо вони вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів. Під особами, які мають право заявити про забезпечення доказів, маються на увазі суб'єкти доказування. Відтак, останні повинні довести обґрунтованість своїх побоювань, що подача відповідних доказів може стати неможливим або ускладненим. Суд не може здійснити заходи щодо забезпечення доказів лише на підставі нічим не обґрунтованих побоювань суб'єкта доказування.

Разом з тим, представником позивача у заяві про забезпечення доказів не наведено та у судовому засіданні не зазначено, що надання потрібних доказів стане згодом неможливим або ускладненим.

Крім того, позивач не позбавлений можливості просити суд про витребування необхідних доказів у загальному порядку.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви представника позивача про забезпечення доказів та відсутності підстав для її задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 69, 73, 74, 75, 165, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання позивача про забезпечення доказів - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя підпис ОСОБА_4

Копія вірна Суддя:

Секретар: