Справа № 464/11543/14-а,2-а/464/22/15
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року Справа № 876/2756/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В.,Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання Бедрій Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 20.02.2015 року за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

19.11.2014 ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України (далі - УПФ України) в Галицькому районі м. Львова та зобовязати відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.09.2010р. у розмірі 84 відсотків середньомісячної заробітної плати наукового працівника з урахуванням всіх заробітків отриманих за час роботи в Університеті ім. Е.Мондлане в Мозамбік за період 05.08.1986р. по 03.08.1989р. та в Національному університеті «Львівська політехніка» за період з 1986р. по 1989р..

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 20.02.2015 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії УПФ України в в Галицькому районі м. Львова щодо перерахунку з 15.03.2012 року призначеної ОСОБА_1 пенсії в розмірі 80 % середньомісячної заробітної плати наукового працівника. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 19.05.2014 року в розмірі 84% середньомісячної заробітної плати наукового працівника з урахуванням всіх заробітків отриманих ним за час роботи в Університеті ім.Е.Мондлане в Мозамбік за період з 05.08.1986р. по 03.08.1989р. та в Національному університеті «Львівська політехніка» за період з 1986р. по 1989р. В решті позову відмовлено.

Із цією постановою не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки за Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність» позивач має право на пенсію, стаж роботи складає понад 24 роки.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 6 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається будь-яка з цих пенсій за їх вибором.

Держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів (стаття 24 Закону України від 13 грудня 1991 року № 1977-ХІІ «Про наукову і науково-технічну діяльність», далі - Закон № 1977-ХІІ).

Судом першої інстанції та матеріалами справи стверджується, ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФ України в Галицькому районі м. Львова, як одержувач пенсії за віком, на підставі ст.24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» з 08.06.2010 року.

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 08.04.2011р. у справі № 2а-347/2011, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2012р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.05.2014р., зобовязано Управління ПФУ в Галицькому районі м.Львова провести перерахунок призначеної позивачу наукової пенсії з врахуванням всіх заробітків отриманих під час роботи в університеті ім. Е.Мондлане в Мозамбік за період з 05.08.1986. по 03.08.1989р. та в Національному університеті «Львівська політехніка» за період з 1986р. по 1989р..

Таким чином вказаними вище судовими рішеннями встановлено, що до зарахування позивачу до стажу роботи, який дає право на пенсію на підставі ст.24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», підлягає період роботи в університеті ім. Е.Мондлане в Мозамбік з 05.08.1986р. по 03.08.1989р. та в Національному університеті «Львівська політехніка» з 1986р. по 1989р..

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з листа Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова №8089/07-35 від 05.08.14р., відповідачем проведено перерахунок пенсії наукового працівника з часу набрання рішенням суду від 08.04.2011 року законної сили, тобто з 15.03.2012р., оскільки в ухвалі Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2012 року відсутнє зобовязання щодо проведення перерахунку призначеної йому пенсії з більш раннього часу.

Листом від 29.09.2014 року №10109/10-11 Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова повідомило позивача про те, що з 15.03.2012 року йому проведено перерахунок пенсії наукового працівника в розмірі 80% середньомісячної заробітної плати наукового працівника, оскільки з 01 жовтня 2011 року положення ст.24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» щодо призначення науковим працівникам пенсії за віком в розмірі не більше 90% від суми середньомісячного заробітку наукового працівника втратили чинність.

Виходячи із системного аналізу норм ст.24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та встановлених обставин, суд дійшов до правильного висновку, що внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року, № 3668-VI зміни до ст.24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» стосуються порядку призначення пенсії науковим працівникам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, а процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Таким чином, при перерахунку пенсії науковим працівникам має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Враховуючи, що стаж роботи позивача складає більше 42 років, у тому числі стаж роботи, який дає право на пенсію на підставі ст.24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» становить більше 24 років, суд першої інстанції дійшов правильного висновку що відповідача слід зобовязати здійснити перерахунок пенсії позивачу в розмірі 84 % середньомісячної заробітної плати наукового працівника.

В частині тверджень апелянта що правомірність і повноту виконання постанови Сихівського районного суду м.Львова від 08.04.2011р. підтверджується ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 24.06.2014р. у справі № 464/5770/14-а, залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2014р. у справі № 876/6917/14.

Відтак, з наведених підстав колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м. Львова від 20.02.2015 року по справі № 464/11543/14-а без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Гуляк

ОСОБА_2

Повний текст

виготовлено 30.05.2016 року.