Справа № 819/3551/15
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 р. Справа № 876/1269/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Дяковича В.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

представника апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 січня 2016 року у справі за позовом комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» до Державної фінансової інспекції в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

встановив:

Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» (далі КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго») звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Тернопільській області (далі ДФІ в Тернопільській області ) про визнання протиправним та скасування вимоги Державної фінансової інспекції в Тернопільській області № 19-05-13-14/6521 від 20.11.2015 року «Про усунення порушень законодавства»

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.01.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач - КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» оскаржив постанову суду першої інстанції. Вважає, що оскаржувана постанова винесена без належного зясування обставин справи і з порушенням норм матеріального права. Просить її скасувати і прийняти нову, якою позов задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що пункти 1, 2, 3 вимоги ДФІ в Тернопільській області є обовязковими до виконання, оскільки спрямовані на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства. Крім того, такі вимоги породжують для підприємства певні зобовязання стосовно їх виконання, тому права та інтереси позивача порушенні винесенням такої вимоги.

В судовому засіданні представник апелянта, підтримала апеляційну скаргу з підстав, що у ній зазначені.

Представник відповідача ДФІ в Тернопільській області в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області на виконання п. 1.4.1.1 Плану контрольно-ревізійної роботи на ІІІ квартал 2015 року проведено ревізію використання коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, передбачених Мінрегіону на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування в комунальному підприємстві теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради за період з 01.01.2014р. по 31.07.2015. За наслідками ревізії складено акт від 16.10.2015 № 05-22/44, у якому встановлено порушення вимог законодавства, що призвело до збитків на загальну суму 6262507,84 грн.

20.11.2015 року ДФІ у Тернопільській області на адресу КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго»направила вимогу "Про усунення порушень законодавства", викладену у листі №19-05-13-14/6521 від 20.11.2015 р. Даним листом-вимогою відповідач зобов'язує КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» усунути виявлені порушення законодавства в установленому законодавством порядку; вичерпну інформацію про вжиті заходи з усунення порушень, разом з завіреними копіями підтверджуючих первинних, розпорядчих та інших документів надати Держфінінспекції в Тернопільській області до 28.12.2015 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що оскаржувана вимога жодним чином не порушує права та інтереси позивача, оскільки не є обовязковою до виконання. Законність та правильність обчислення у вимозі розміру збитків, може бути предметом розгляду у судовому порядку у разі звернення органу державного фінансового контролю до підконтрольної установи, а не випадку звернення до суду про визнання вимоги протиправною за позовом установи, яка перевіряється.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду, виходячи з наступного.

Згідно з Положенням про ДФІ України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення) ДФІ України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

ДФІ України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення ДФІ України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням встановлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів ДФІ України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-XII "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", згідно з якими Державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного апеляційний суд приходить до висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналогічна позиція висловлена в постановах Верховного суду України від 15 квітня 2014 року (21-40а14) від 07 жовтня2014 року (21-368а14) від 18 листопада 2014 року (21-461а14), 21 квітня 2015 (2169а15), які мають враховуватися судами загальної юрисдикції відповідно до ст. 244-2 КАС України.

Як встановлено судом першої інстанції, у справі, яка розглядається, відповідач пред'явив вимогу про усунення порушень, в якій зазначено про необхідність відшкодування збитків.

Оскільки такі збитки не можуть бути примусово стягнуті з підконтрольної установи шляхом вимоги, а відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю і правильність їх обчислення, як і наявність підстав для відшкодування, перевіряє суд, який розглядає цей позов, то така вимога фінансового органу обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою неї неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку із тим, що вказаною вимогою не порушено прав, свобод та інтересів позивача до пред'явлення ДФІ позову про стягнення (відшкодування, повернення) зазначених сум в судовому порядку.

Судом першої інстанції було обґрунтовано зроблено висновок щодо недоцільності оцінки правомірності вимоги, оскільки така повинна надаватись судом лише при розгляді позову органу державного фінансового контролю до підконтрольної установи про відшкодування виявлених збитків.

Покликання апелянта на те, що зазначені у вимозі пункти є обовязковими до виконання, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки вони стосуються стягнення збитків, які, як уже було зазначено, стягуються за зверненням до суду фінансового органу, відтак є рекомендаційними та не породжують для позивача жодних обовязків стосовно обовязковості їх виконання.

Суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 січня 2016 року у справі № 819/3551/15 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий Л.П. Іщук

Судді В.П. Дякович

ОСОБА_2

Ухвала складена в повному обсязі 30.05.2016 року.