Справа № 810/1458/16
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року 810/1458/16

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Балаклицького А.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
дотимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2
провизнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до тимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу від 28.03.2016 №134 "Про результати перевірки документів бойової та мобілізаційної готовності у військовій частині НОМЕР_2 " в частині накладення стягнень на майора ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваний наказ є незаконним, оскільки відповідачем порушено процедуру накладення стягнення. Позивач зауважив, що перед притягнення його до дисциплінарної відповідальності відповідачем не проводилось службове розслідування, не відбирались від нього пояснення, не враховувався характер, обставини та наслідки вчиненого правопорушення, попередня поведінка позивача, чим порушено вимоги Дисциплінарного статуту Збройних Сил України

Представник відповідача позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що позивачем був допущений дисциплінарний проступок, а отже застосування до позивача дисциплінарного стягнення здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства. Крім того представник відповідача у письмових запереченнях наголошував на тому, що проведення службового розслідування здійснюється у разі виникнення необхідності уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини, а його проведення є правом, а не обов`язком командування.

До початку розгляду справи по суті позивач та представник відповідача звернулись до суду з письмовими клопотаннями про розгляд справи за їх в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, якщо всі особи, які беруть участь у справі заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

За таких обставин, судом визнано за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді заступника командира батальйону по роботі з особовим складом у Військовій частині НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 28.03.2016 №134 "Про результати перевірки документів бойової та мобілізаційної готовності у військовій частині НОМЕР_2 " за незадовільний стан відпрацювання особистих документів бойової та мобілізаційної готовності, порушення вимог Директиви НШ ПС ЗСУ від 29.05.2008 №ДШ-02, Директиви НШ ПС ЗСУ від 10.07.2006 №ДШ-01, заступнику командира військової частини НОМЕР_2 майору ОСОБА_1 оголошено догану.

З даного наказу вбачається, що 24.03.2016 заступником начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_3 було перевірено документи бойової та мобілізаційної готовності у військовій частині НОМЕР_2 м. Васильків та встановлено, зокрема, що особисті документи бойової та мобілізаційної готовності офіцерів частини потребують перепрацювання у відповідності до вимог розпорядження начальника штабу - першого заступника Командувача ПС ЗС України від 15.02.2013 №01-БГ (зі змінами від 01.03.2013 №02-БГ), а у заступника командира по роботі з особовим складом майора ОСОБА_1 особисті документи бойової та мобілізаційної готовності взагалі відсутні.

При цьому, як зазначив представник відповідача у письмових запереченнях, підставою для прийняття даного наказу став рапорт заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 від 24.03.2016.

Так, з даного рапорту вбачається, що 24.03.2016 заступником начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_3 за вказівкою командира в/ч НОМЕР_1 було перевірено документи бойової та мобілізаційної готовності у військовій частині НОМЕР_2 та в ході перевірки виявлено, зокрема, що особисті документи бойової та мобілізаційної готовності у майора ОСОБА_1 взагалі відсутні.

Також, у даному рапорті заступник начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_3 просив притягнути до дисциплінарної відповідальності майора ОСОБА_1 за незадовільний стан відпрацювання особистих документів бойової та мобілізаційної готовності.

При цьому, як зазначив позивач, та не заперечувалось представником відповідача, про що також зазначено у заяві останнього від 10.05.2016, службового розслідування по даному факту відповідачем не проводилось.

Однак, не погоджуючись із прийнятим наказом в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Згідно ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений ст.ст. 83-95 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Відповідно до приписів зазначених норм на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Таким чином, вирішальним при накладення дисциплінарної відповідальності за скоєний проступок військовослужбовцем є характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, ступень вини, попередня поведінка порушника та розмір завданих державі та іншим особам збитків.

Військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби).

Згідно ст. 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Судом встановлено, що наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 28.03.2016 №134 "Про результати перевірки документів бойової та мобілізаційної готовності у військовій частині НОМЕР_2 " заступника командира військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за незадовільний стан відпрацювання особистих документів бойової та мобілізаційної готовності, порушення вимог Директиви НШ ПС ЗСУ від 29.05.2008 №ДШ-02, Директиви НШ ПС ЗСУ від 10.07.2006 №ДШ-01.

При цьому, як було встановлено судом, підставою для прийняття даного наказу став рапорт заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 від 24.03.2016, яким під час перевірки документів бойової та мобілізаційної готовності у військовій частині НОМЕР_2 м. Васильків було встановлено відсутність у майора ОСОБА_1 особистих документів бойової та мобілізаційної готовності.

Проте, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження коли, де та за яких обставин відбувалось таке порушення, в чому саме полягало порушення позивачем вимог Директиви НШ ПС ЗСУ від 29.05.2008 №ДШ-02, Директиви НШ ПС ЗСУ від 10.07.2006 №ДШ-01.

Більш того, як було встановлено судом, службове розслідування з приводу даного порушення відповідачем не проводилось.

Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Статтею 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Таким чином, вирішальним при накладення дисциплінарної відповідальності за скоєний проступок військовослужбовцем є характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, ступень вини, попередня поведінка порушника та розмір завданих державі та іншим особам збитків.

Однак, в даному випадку, суду не надано жодних доказів того, чи враховувалось під час накладення дисциплінарного стягнення від 28.03.2016 №134 та обрання його виду, характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка ОСОБА_1 .

Також, відповідачем не надано суду доказів того, що у позивача відбирались пояснення з приводу вчинення даного правопорушення.

Отже, такі дії свідчать про неповне, необ`єктивне і не всебічне дослідження всіх обставин, що вплинули на накладення дисциплінарного стягнення від 28.03.2016 №134, та потягли за собою винесення наказу, який порушує права позивача.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення не дотримано положення статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням встановлених у ході розгляду справи фактів, оцінюючи у сукупності надані сторонами докази, суд дійшов висновку про безпідставність наказу відповідача про оголошення майору ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення без встановлення самого факту невиконання (неналежного виконання) ним своїх службових обов`язків, без доведення вини та попередньої поведінки порушника та розмір завданих державі та іншим особам збитків, а тому він підлягає визнанню протиправним та скасуванню в оскаржуваній частині.

Згідно з частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірність прийнятого наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Оскільки судом встановлено, що відповідач по відношенню до позивача діяв не у спосіб, що передбачений законами України, без урахування всіх обставин та даних про особу позивача, недобросовісно, нерозсудливо, адміністративний позов слід задовольнити, а оскаржуваний наказ в частині, що стосується позивача, слід визнати протиправним та скасувати.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 69, 70, 71, 86, 122, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 28.03.2016 №134 "Про результати перевірки документів бойової та мобілізаційної готовності у військовій частині НОМЕР_2 " в частині накладення на заступника командира військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини постанови або прийняття постанови у письмовому провадженні - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Балаклицький А. І.