Справа № 802/418/16-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 травня 2016 р. Справа № 802/418/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Франчук А.О.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача 1: ОСОБА_2

представника третьої особи: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю - підприємство "Авіс"

до: Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" ОСОБА_3 (відповідач 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач 2), за участю третьої особи: Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк"

про: визнання нечинним та скасування рішення та повідомлення, зобов'язання утриматись від вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю - підприємство "Авіс" (далі - ТОВ підприємство "Авіс", позивач) з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" ОСОБА_3 (далі - Уповноважена особа Фонду, відповідач 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд, відповідач 2), за участю третьої особи: Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" (далі - ПАТ "УКРІНБАНК") про визнання нечинним та скасування рішення та повідомлення, зобов'язання утриматись від вчинення дій.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 09.03.2016 року ТОВ - підприємство "ABIC" отримало повідомлення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "УКРІНБАНК" ОСОБА_3 від 04.03.2016 року № 2145/0/2.16 про нікчемність правочину, а саме: додаткової угоди від 09.10.2015 року до кредитного договору № 01/0002-2010 від 13.09.2010 року. У вказаному повідомлені було зазначено, що рішенням відповідача 1 №9-ТА від 29.02.2016 року, додаткова угода від 09.10.2015 року віднесена до категорії нікчемних та визнана нікчемною.

Позивач вважає, що визнання нікчемною додаткової угоди від 09.10.2015 року до кредитного договору № 01/0002-2010 від 13.09.2010 року є безпідставним, необґрунтованим, та таким, що не відповідає положенням ЦК України, а тому звернувся до суду із даною позовною заявою, у якій просить суд:

- визнати нечинними та скасувати рішення №9-ТА від 29.02.2016 року та повідомлення від 04 березня 2016 року № 2145/0/2.16 про нікчемність правочину, а саме: додаткової угоди від 09 жовтня 2015 року до кредитного договору № 01/0002-2010 від 13 вересня 2010 року, прийняті Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "УКРІНБАНК" ОСОБА_3;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "УКРІНБАНК" ОСОБА_3 утриматись від вчинення дій щодо застосування наслідків нікчемності правочину, а саме: додаткової угоди від 09 жовтня 2015 року до кредитного договору № 01/0002-2010 від 13 вересня 2010 року;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб утриматись від вчинення дій щодо застосування наслідків нікчемності правочину, а саме: Додаткової угоди від 09 жовтня 2015 року до Кредитного договору № 01/0002-2010 від 13 вересня 2010 року.

Ухвалою суду від 13.05.2016 року, постановленою без виходу у нарадчу кімнату, в порядку ст. 52 КАС України здійснено заміну первинного відповідача - Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "УКРІНБАНК" на належного - Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "УКРІНБАНК".

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, що викладені в позовній заяві, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача 1 та третьої особи за довіреністю - ОСОБА_2 у судовому засіданні (в режимі відеоконференції) заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись при цьому на обставини, що викладені у письмових запереченнях за вх. №9727 від 16.05.2016 року, у яких вказує на правомірність оскаржуваних позивачем рішень, і, як наслідок, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання не прибув, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. З огляду на це його неявка згідно ч. 4 ст. 128 КАС України не є перешкодою для вирішення справи.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 13 вересня 2010 року між позивачем та ПАТ "УКРІНБАНК" було укладено кредитний договір № 01/0002- 2010, пунктом 3.1. якого визначено, що ОСОБА_4 надає позивачу кредит на умовах Відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитної лінії в сумі 33 500 000,00 (тридцять три мільйони п'ятсот тисяч грн. 00 коп.) грн. на термін з 13 вересня 2010р. по 12 вересня 2013р. зі сплатою за користування кредитом в розмірі 21,5 % річних від суми позикової заборгованості протягом всього терміну користування кредитними коштами.

Умови даного договору змінювались та доповнювались шляхом укладення таких додаткових угод як: від 28 вересня 2010р. б/н; від 28 лютого 2011р. б/н; від 23 травня 2011р. б/н; від 08 вересня 2011р. б/н; від 11 січня 2012р. б/н; від 05 липня 2012р. б/н; від 08 жовтня 2012р. б/н; від 21 грудня 2012р. б/н; від 09 квітня 2013р. б/н; від 15 травня 2013р. б/н; від 22 липня 2013р. б/н; від 16 жовтня 2013р. б/н; від 10 березня 2014р. б/н; від 09 липня 2014р. б/н; від 10 жовтня 2014р. б/н; від 23 жовтня 2014р. б/н; від 09 грудня 2010р. б/н; від 10 березня 2015р. б/н; від 06 квітня 2015р. б/н; від 09 жовтня 2015р. б/н.

Згідно умов договору (після усіх змін внесених вищезазначеними додатковими угодами) ОСОБА_4 надав позивачу кредит на умовах відновлювальної кредитної лінії на поповнення обігових коштів, з лімітом кредитування в розмірі 44 500 000 (сорок чотири мільйони п'ятсот тисяч) гривень 00 копійок, на термін до 10.03.2016 р., згідно з графіком погашення заборгованості, зазначеному в п. 4.3.3 Кредитного договору.

Відповідно до п. 4.5.1 кредитного договору, забезпеченням виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором є:

1) іпотека нерухомості, що є власністю позивача, за Іпотечним договором від 13.09.2010 року, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за №2431, загальною заставною вартістю 41 288 412,00 грн. (комплекс будівель, загальною площею 17 261,6 кв.м., що розташований за адресою: м. Вінниця, пров. Карбишева, 2; квартира № 61, загальною площею 73,9 кв.м., яка знаходиться у м. Вінниці по вул. Зодчих, 16; земельна ділянка площею 2,8107 га, яка розташована за адресою: м. Вінниця, пр. Карбишева, 2; земельна ділянка площею 0,0400 га, яка розташована за адресою: м. Вінниця, пр. Карбишева, 2; земельна ділянка площею 0,6030 га, яка розташована за адресою: м. Вінниця, 3-й пр. Карбишева; земельна ділянка площею 1,3628 га, яка розташована за адресою: м. Вінниця, пр. Карбишева, 2);

2) застава рухомого майна, що є власністю позивача, за Договором застави від 13.09.2010 року, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за № 2440, загальною заставною вартістю 16544657,00 грн. (транспортні засоби у кількості 26 одиниць; виробниче обладнання в кількості 496 одиниць);

3) застава виготовленої позивачем продукції - товари в обігу, що є власністю Позичальника, за Договором застави від 13.09.2010 р., посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за № 2441, загальною заставною вартістю 6 506 580,07 грн.;

4) застава прав на знак для товарів і послуг "АВІС", що належить позивачу, за Договором застави від 13.09.2010 р., посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за № 2442, заставною вартістю 543925,00 грн.;

5) застава товарів на складі, що належать Позичальнику, за Договором застави від 16.10.2013 р., посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за № 2702, заставною вартістю 12 647 280,00 грн.

Таким чином, загальна заставна вартість предметів забезпечення складала 77530854 (сімдесят сім мільйонів п'ятсот тридцять тисяч вісімсот п'ятдесят чотири) гривні 00 коп.

Встановлено, що 08.10.2015 року Правлінням ПАТ "УКРІНБАНК" прийнято рішення, закріплене Протоколом № 145, про надання позивачу дозволу на добровільне дострокове часткове погашення заборгованості за кредитом згідно з Договором в сумі не менш ніж 31 109 000,00 грн. та звільнення позивача від сплати решти заборгованості за кредитом (не більше ніж 3 455 495,37 грн.) за Договором, в разі виконання двох умов:

1) погашення кредиту в сумі не менше 31 109 000,00 грн. в строк до 12 жовтня 2015р.;

2) погашення заборгованості за процентами, інших платежів, передбачених Договором.

Протоколом засідання Наглядової ради ПАТ "УКРІНБАНК" № 39 від 08 жовтня 2015 року позивачу надано дозвіл на добровільне дострокове часткове погашення заборгованості за кредитом згідно із Договором в сумі не менше ніж 31 109 000,00 грн. та звільнення його від сплати решти заборгованості за кредитом (не більше ніж З 455 495,37 грн.) за Договором, в разі виконання двох вищезазначених умов.

На виконання вказаних рішень Правління ПАТ "УКРІНБАНК" та Наглядової ради ПАТ "УКРІНБАНК" від 08.10.2015 року, 9 жовтня 2015 року між ПАТ "УКРІНБАНК" та позивачем була укладена додаткова угода до кредитного договору № 01/0002-2010 від 13.09.2010 року, пунктом 1 якої передбачено, що сторони визнають і підтверджують, що розмір не погашеної позивачем заборгованості за Договором станом на день укладання цієї додаткової угоди складає 35 216 902,47 грн. (тридцять п'ять мільйонів двісті шістнадцять тисяч дев'ятсот дві грн. 47 коп.), у тому числі по сплаті:

- 34 564 495,37 грн. (тридцять чотири мільйони п'ятсот шістдесят чотири тисячі чотириста дев'яносто п'ять грн. 37 коп.) - заборгованість за кредитом;

- 652 407,10 грн. (шістсот п'ятдесят дві тисячі чотириста сім грн. 10 коп.) - заборгованість за процентами.

Відповідно до п. 2 цієї Додаткової угоди від 09.10.2015 року, позивач зобов'язується у строк до 12 жовтня 2015 року включно, погасити заборгованість за кредитом згідно Договору в сумі не меншій ніж 31 109 000,00 грн. (тридцять один мільйон сто дев'ять тисяч грн. 00 коп.), а також заборгованість за процентами, нарахованими на дату погашення кредитної заборгованості на рахунок № 0028, МФО 300142, (станом на 12 жовтня 2015р. розмір нарахованих та не сплачених процентів становить 76 707,78 грн. (сімдесят шість тисяч сімсот сім грн. 78 коп.).

У разі виконання ТОВ підприємством "Авіс" зазначених вище зобов'язань, в обсязі та у строки, передбачені цим пунктом Додаткової угоди, вважається прощеною заборгованість за кредитом в сумі 3 455 495,37 грн. (три мільйони чотириста п'ятдесят п'ять тисяч чотириста дев'яносто п'ять грн. 37 коп.), а Договір є таким, що припинив свою дію (розірваним).

Факт виконання ТОВ підприємством "Авіс" вищезазначеної Додаткової угоди від 09.10.2015 року підтверджується платіжними дорученнями № 11139 від 09 жовтня 2015 року на суму 31109000,00 грн. та № 11184 від 12 жовтня 2015 року на суму 76707,78 грн.

Тобто Додаткова угода була реалізована сторонами у встановленому в ній порядку, а тому, як наслідок, договірні правовідносини, що існували між позивачем та ПАТ "УКРІНБАНК", припинились.

Разом із тим листом від 04.03.2016 року № 2145/0/2.16 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "УКРІНБАНК" ОСОБА_3 повідомила ТОВ підприємство "Авіс" про те, що рішенням №9-ТА від 29.02.2016 року додаткова угода від 09.10.2015 року віднесена до категорії нікчемних та визнана нікчемною.

Незгода позивача з рішенням №9-ТА від 29.02.2016 року та повідомленням від 04.03.2016 року № 2145/0/2.16 зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Правовідносини, які виникли між учасниками даного спору регулюються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року № 4452-VI (далі-Закон №4452-VI), який встановлює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також врегульовує відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначає повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, а також Цивільним кодексом України (далі - ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону № 4452-VI, Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора (ч. 3 ст. 34 Закону № 4452-VI).

Частиною 2 ст. 38 Закону № 4452-VI визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно частини 3 статті 38 Закону №4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

У відповідності до частини 4 статті 38 Закону №4452-VI Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами та має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Права уповноваженої особи Фонду повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів також передбачені пунктом 4 частини 2 ст. 37 Закону №4452-VI.

Так, судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 01.10.2015 р. № 659/БТ, ПАТ "УКРІНБАНК" було віднесено до категорії проблемних та встановлено певні обмеження у його діяльності, зокрема, окрім іншого, заборонено вивільняти отримане Банком забезпечення за кредитними операціями до повного погашення позичальниками заборгованості перед ПАТ "УКРІНБАНК".

В подальшому, Правлінням Національного банку України була прийнята постанова № 934 від 24 грудня 2015 року "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_4" до категорії неплатоспроможних".

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 24.12.2015 року прийнято рішення № 239 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", згідно з яким в ПАТ "УКРІНБАНК" запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 25.12.2015 року до 24.03.2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "УКРІНБАНК", визначені ст. ст. 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків - ОСОБА_3.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 22 березня 2016 року № 180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРІНБАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 22 березня 2016 р. № 385 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ "УКРІНБАНК" з 23 березня 2016 року до 22 березня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "УКРІНБАНК" визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків - ОСОБА_3.

На виконання вимог ч. 2 ст. 38 Закону №4452-VI, наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "УКРІНБАНК" № 5 від 06.01.2016 року було створено комісію перевірки правочинів (інших договорів) за операційно-господарськими операціями.

В результаті перевірки правочину, укладеного між позивачем та ПАТ "УКРІНБАНК", а саме додаткової угоди від 09 жовтня 2015 року до кредитного договору № 01/0002-2010 від 13 вересня 2010 року, комісією було встановлено, що за наявними ознаками даний правочин підпадає під критерії нікчемності з наступних підстав:

1) п. 1 ч. 3. ст. 38 Закону №4452-VI, а саме, правочини, у яких банк відмовився від власних майнових вимог, є нікчемними;

2) п. 2 ч. 3. ст. 38 Закону №4452-VI, а саме, правочини, у яких банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим, є нікчемними;

3) п. 9 ч. 3. ст. 38 Закону №4452-VI, а саме, здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

На підставі зазначених висновків уповноваженою особою Фонду прийнято рішення №9-ТА від 29.02.2016 року по віднесення правочину до категорії нікчемних та застосування наслідків недійсності. Про прийняття даного рішення позивача було повідомлено листом від 04.03.2016 року № 2145/0/2.16.

Надаючи правову оцінку таким висновкам відповідача 1 та прийнятому ним рішенню про нікчемність правочину з підстав, передбачених пунктами 1, 2 та 9 ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI, суд приходить до висновку про їх обґрунтованість з огляду на наступне.

Стосовно першої підстави для нікчемності правочину, суд зазначає наступне.

Як уже було встановлено судом, додаткова угода від 09 жовтня 2015 року до кредитного договору № 01/0002-2010 від 13 вересня 2010 року, була укладена між позивачем та ПАТ "УКРІНБАНК" на умовах, які передбачають прощення ТОВ підприємству "Авіс" заборгованості по тілу кредиту за договором № 01/0002-2010 від 13 вересня 2010 року в сумі 3455495,37 грн.

Разом із тим, як слідує із умов даного кредитного договору, останній був забезпечений іпотекою землі, житлової та нежитлової нерухомості, заставою рухомого майна, товарів в обороті, товарів на складі, прав на знак для товарів і послуг - предметами забезпечення, загальна заставна вартість яких складає 77 530 854 (сімдесят сім мільйонів п'ятсот тридцять тисяч вісімсот п'ятдесят чотири) гривні 00 коп.

Проте, як встановлено в ході судового розгляду даної справи, Банком не здійснювались заходи щодо задоволення вимог за кредитним договором шляхом звернення стягнення на вказані предмети забезпечення та стягнення заборгованості з ТОВ підприємства "Авіс" для погашення всієї суми його боргу. При цьому, наявні засоби забезпечення повністю покривали всі вимоги Банку, однак правами заставодержателя ПАТ "УКРІНБАНК" не скористався, натомість відмовився від власних майнових вимог на суму 3455495,37 грн., що складає 9,8 % від суми заборгованості позивача за кредитним договором.

Таким чином факт прощення Банком боргу за кредитним договором № 01/0002-2010 від 13 вересня 2010 року в сумі 3455495 грн., на переконання суду, є прямим свідченням відмови ПАТ "УКРІНБАНК" від власних майнових вимог, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI є безумовною підставою для визнання даного правочину нікчемним.

Щодо іншої підстави згідно якої відповідач прийшов до висновку про нікчемність правочину - п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI, то суд зазначає таке.

Так, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 01.10.2015 року № 659/БТ ПАТ "УКРІНБАНК" було віднесено до категорії проблемних.

Пунктом 2 цієї Постанови для ПАТ "УКРІНБАНК" було встановлено ряд обмежень в його діяльності, зокрема, окрім іншого, заборонено вивільняти отримане Банком забезпечення за кредитними операціями до повного погашення позичальниками заборгованості.

Разом із тим, як вбачається із матеріалів справи, ПАТ "УКРІНБАНК" в порушення імперативної норми Постанови від 01.10.2015 р. № 659/БТ, уклав правочин - додаткову угоду від 09 жовтня 2015 року до кредитного договору № 01/0002-2010 від 13 вересня 2010 року, якою передбачено припинення дії цього кредитного договору без повного погашення заборгованості, що в свою чергу привело до припинення договорів, забезпечуючих виконання ТОВ підприємством "Авіс" кредитного договору № 01/0002-2010 від 13 вересня 2010 року, та вивільнення предметів забезпечення з-під обтяження. При цьому в судовому засіданні встановлено, що вивільнені з-під обтяження предмети забезпечення були передані в наступну іпотеку/заставу АТ "Ощадбанк", від якого отримано кредитні кошти на рефінансування кредитної заборгованості за кредитним договором № 01/0002-2010 від 13 вересня 2010 року, укладеним з ПАТ "УКРІНБАНК".

Відтак, укладаючи з позивачем додаткову угоду від 09 жовтня 2015 року ОСОБА_4 фактично прийняв на себе зобов'язання щодо прощення та списання частини заборгованості ТОВ підприємства "Авіс" за кредитним договором в розмірі 3455495,37 грн. (9,8 % від суми заборгованості), внаслідок чого виконання грошових зобов'язань ПАТ "УКРІНБАНК" перед іншими кредиторами на суму відмови (3455495,37 грн.) стало неможливим.

Вищевикладене, на переконання суду, дає підстави вважати додаткову угоду від 09 жовтня 2015 року, укладену між позивачем та ПАТ "УКРІНБАНК", нікчемною на підставі п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI, диспозиція якого передбачає нікчемність укладеного банком правочину, у якому банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.

Щодо застосування відповідачем 1 положень п. 9 ч. 3 статті 38 Закону №4452-VI, як ще одну підставу для визнання правочину нікчемним, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 9 ч. 3 статті 38 Закону №4452-VI, правочин є нікчемним в разі здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Згідно із положеннями п. 7 ч. 1 ст. 73 Закону України "Про банки і банківську діяльність" в разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об'єктом перевірки Національного банку України відповідно до цього Закону, банківського законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, застосування іноземними державами або міждержавними об'єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі у банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, до яких зокрема належать: 7) обмеження, зупинення чи припинення здійснення окремих видів здійснюваних банком операцій, у тому числі операцій із пов'язаними з банком особами.

Пунктом 7.9. глави 7 розділу II Положення про застосування Національним банком України заходів впливу, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 346 від 17.08.2012р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.09.2012р. за № 1590/21902, встановлено, що банк з моменту отримання рішення Національного банку про обмеження окремих видів здійснюваних банком операцій та протягом визначеного цим рішенням строку (або до визначеного терміну) укладає договори та здійснює операції, у тому числі згідно з договорами, що укладені ним з клієнтами до моменту отримання рішення, виключно з урахуванням установлених обмежень.

Із аналізу зазначених положень слідує, що ПАТ "УКРІНБАНК", як банк який визнаний проблемним та якому встановлено обмеження окремих видів здійснюваних ним операцій, мав право укладати договори та здійснювати операції, у тому числі згідно з договорами, що укладені ним з клієнтами до моменту отримання рішення про визнання його проблемним, виключно з урахуванням установлених обмежень.

В даному ж випадку вищенаведені обставини свідчать проте, що укладення ПАТ "УКРІНБАНК" додаткової угоди від 09 жовтня 2015 року було вчинено з порушенням норм чинного законодавства та в супереч встановлених постановою Правління Національного банку України від 01.10.2015 року № 659/БТ обмежень.

У судовому засіданні (в режимі відеоконференції) представник уповноваженої особи Фонду зазначив, що окрім незаконності укладення даної додаткової угоди, її подальше виконання призвело ще й до настання певних негативних наслідків, зокрема до збільшення витрат Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на виведення неплатоспроможного Банку - ПАТ "УКРІНБАНК" з ринку, в тому числі до збільшення витрат на виплату сум гарантованого відшкодування вкладникам неплатоспроможного Банку, адже згідно приписів положення "Про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами", що затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09.08.2012р. № 14, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 07.09.2012р. за № 1548/21860, прощену суму боргу ОСОБА_4 міг самостійно використати на виплату гарантованого відшкодування, а не залучати пропорційну прощеній сумі коштів від Фонду у складі цільової позики.

З огляду на вищевикладене суд приходить до переконання про обґрунтованість висновків відповідача 1 щодо нікчемності правочину, а саме додаткової угоди від 09 жовтня 2015 року до кредитного договору № 01/0002-2010 від 13 вересня 2010 року, з підстав передбаченими п. 1, 2 та 9 ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI.

Водночас, надаючи правову оцінку посиланням представника позивача на те, що Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України не встановлено заборони щодо дострокового виконання боржником зобов'язань за кредитним договором та/або застосування сторонами такого способу припинення зобов'язання як прощення боргу, суд зазначає наступне.

Так, ПАТ "УКРІНБАНК" у даних договірних відносинах виступав кредитодавцем та надавав кошти позивачу у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а останній повернув грошові кошти у строк та в порядку, що також встановлені Договором. При цьому Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України дійсно не встановлено заборони щодо дострокового виконання боржником зобов'язань за кредитним договором та застосування сторонами такого способу припинення зобов'язання як прощення боргу.

Однак застосування принципу свободи договору у відносинах з Банком, діяльність якого не в повній мірі відповідає вимогам законодавства та який віднесено до категорії проблемних зумовлює свої особливості, які повязані уже з існуючими обмеженнями для однієї зі сторін договору - Банку, у вчиненні тих чи інших дій, щодо яких існує тимчасова заборона, та про які інша сторона договору може і не знати.

В даному ж випадку, на момент укладання додаткової угоди від 09 жовтня 2015 року ПАТ "УКРІНБАНК" уже було визнано проблемним постановою Правління Національного банку України від 01.10.2015 року № 659/БТ, та встановлено ряд обмежень у його діяльності, які не були враховані останнім при укладанні вищезазначеної додаткової угоди до кредитного договору № 01/0002-2010 від 13 вересня 2010 року. При цьому як Правління ПАТ "УКРІНБАНК" так і Наглядова рада ПАТ "УКРІНБАНК", як органи управління Банку, приймаючи 08.10.2015 року рішення про звільнення ТОВ - підприємство "Авіс" від сплати частини заборгованості за кредитним договором в сумі 3455495,37 грн. не могли не володіти інформацією щодо віднесення ПАТ "УКРІНБАНК" до категорії проблемних, про що в судовому засіданні наголосив представник відповідача 1 та третьої особи. ОСОБА_3 того, самі ж обставини виконанням сторонами додаткової угоди від 09 жовтня 2015 року до кредитного договору № 01/0002-2010 від 13 вересня 2010 року, які повязані із фактичним рефінансуванням АТ "Ощадбанк" заборгованості позивача за кредитним договором та наступною передачею забезпеченого майна в заставу/іпотеку АТ "Ощадбанк" (т. 1 а.с. 212-214) вказують на мету укладення цієї угоди - вихід позивача із проблемного банку.

За таких обставин визнання відповідачем 1 додаткової угоди від 09 жовтня 2015 року до кредитного договору № 01/0002-2010 від 13 вересня 2010 року нікчемним з підстав, передбачених п. 1, 2 та 9 ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI, на переконання суду, є цілком обґрунтованим, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині визнання нечинним та скасування рішення №9-ТА від 29.02.2016 року задоволенню не підлягають.

Також не підлягає задоволенню і позовна вимога про визнання нечиннним та скасування повідомлення від 04.03.2016 року № 2145/0/2.16 про нікчемність додаткової угоди від 09 жовтня 2015 року до кредитного договору № 01/0002-2010 від 13 вересня 2010 року, оскільки лист - повідомлення від 04.03.2016 року № 2145/0/2.16 за своєю правовою природою не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а є лише способом донесення до позивача інформації про визнання правочину нікчемним та можливі наслідки, які згідно вимог цивільного законодавства застосовуються до нікчемних правочинів.

Окрім того, враховуючи, що в ході судового розгляду даної справи судом встановлена правомірність прийнятих відповідачем рішень, як наслідок, відсутні підстави для задоволення решти позовних вимог, а саме зобов'язання відповідача 1 та відповідача 2 утриматись від вчинення дій щодо застосування наслідків нікчемності правочину - додаткової угоди від 09 жовтня 2015 року до кредитного договору № 01/0002-2010 від 13 вересня 2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ст. 71 КАС України), а згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень, докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати, здійснені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович