Справа № 339/133/16-а
Суддя: Головенко О. С. О. С.
Дата ухвалення: 2016-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 339/133/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2016 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Головенко О. С. ,

секретаря судового засідання Ганчар Л.В.

з участю позивача ОСОБА_1, її представника адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного інспректора будівельного нагляду Управління державної інспекції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову від 28.04.2016року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 188-42 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100.00 грн. за невиконання вимог припису від 06.03.2015року по будівництві господарської будівлі (кормо-кухні) в с.Міжріччя по вул. Кобринської,84.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вона проживає в будинку по вказаній адресі, який після смерті батька ОСОБА_4 успадкувала її мати ОСОБА_5, оскільки прийняла спадщину, але не виготовила правовстановлюючих документів на будинок. Проживаючи у будинку, мати проводила будівництво господарських споруд. Після смерті матері вона через сімейні обставини не оформила спадкових прав на вказане будинковолодіння, а відтак, не є його власником.

В березні 2015року до будинковолодіння завітав відповідач та, оглянувши, повідомив, що він здійснює перевірку за скаргою сусіда Капець щодо самовільно збудованої споруди кормо -кухні. Порадивши порозумітися із сусідом, він покинув будинковолодіння і при цьому не склав жодного документа у її присутності.

Через рік відповідач знову зайшов до будинку, пояснивши, що сусід написав повторну скаргу, на яку він змушений відреагувати та попорсив надати правовстановлюючі документи на будинковолодіння. ОСОБА_5 повідомила, що немає відповідних документів, оскільки це майно її матері ОСОБА_6, а документів на спадок не виготовила. Інспектор вислухав її та повідомив, що склав протокол, де зазначив, що нею незаконно побудована господарська будівля і наклав штраф за невиконання припису. Про існування припису від 06.03.2015року їй не відомо, в її присутності він не складався.

Не відповідає дійсності вказівка в протоколі про те, що вона відмовилася від підпису та їй роз'яснено права, обов'язки за ст. 256 КУпАП, оскільки їй був наданий вже готовий протокол, складений у її відсутність.

28 .04.2016року її представник за дорученням прибув до управління ДАБІ в м.Івано-Франківській області, де йому в коридорі управління вручили копію вже готової постанови. Із постанови вбачається, що нібито вона незаконно здійснила будівництво господарської будівлі (кормокухні) без відповідного дозволу, що теж не відповідає дійсності.

Ця споруда збудована в 2010році за життя власника будинковолодіння ОСОБА_5, яка померла в 2013році, правовстановлюючі документи на будинковолодіння відсутні. Посилаючись на те, що будівництво цієї споруди вона не здійснювала, не є власником будинковолодіння, де розташована споруда, а відтак не є суб'єктом адміністративного правопорушення, просить скасувати вказану постанову і закрити справу.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи позовної заяви з наведених вище підстав.

Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Такі дії відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в ч.4ст.128 КАСУ передбачено, що у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, свідка, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, давши їм правову оцінку, вважає, що позов слід частково задоволити, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повно-важень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що 28.04.2016 року відповідачем винесено постанову № 111/1009/02-43/2016, згідно якої позивача визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 188-42 КУпАП та накладено адмінстягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн.

Підставою стало те, що на час проведення перевірки 11.03.2016року нею не виконано вимоги припису від 06.03.2015 року по будівництві господарської будівлі в с.Міжріччя по вул. Кобринської, 84 , чим порушено вимоги п.14 Порядку здійснення архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою КМУ №553 від 23.05.2011року (а.с.12-15) .

Зазначена постанова, яку позивач оскаржив, судом перевірялася на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Адже згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як значиться в статті 283 цього Кодексу постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа, опис обставин, установлених при розгляді справи, зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, прийняте по справі рішення.

Частиною 1 статті 188-42 КУпАП передбачено відповідальність за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб Державної архітектурно-будівельної інспекції України або її територіальних органів.

Абзацом 3 п.14 Про порядок здійснення архітектурно- будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ № 553 від 23.05.2011 року вказано, що субєкт мiстобудування, щодо якого здiйснюється державний архiтектурно-будiвельний контроль, зобовязаний: подавати документи, пояснення, довiдки, вiдомостi, матерiали з питань, що виникають пiд час здiйснення державного архiтектурно-будiвельного контролю.

Однак, в порушення вимог ч. 2 ст. 283 КупАП в оскаржуваній постанові не викладено обставин, установлених при розгляді справи, зокрема, в чому полягає порушення позивачем законних вимог посадових осіб Державної архітектурно-будівельної інспекції, тобто без зазначення конкретних дій , які вчинив або повинний був вчинити , але не вчинив позивач, про будівництво якої саме господарської будівлі зазначено в постанові.

При цьому, позивач під час розгляду справи пояснювала, що відповідач не вручив їй припис, і зміст припису їй невідомий, тому такий припис в матеріалах справи відсутній.

Не зважаючи на те, що в ухвалі суду зазначено про обов'язок відповідача надати в строк до 18.05.2016року заперечення проти позову та всі матеріали, що були взяті ним до уваги при прийнятті постанови, що оскаржується, відповідач так і не надав суду припис, за невиконання якого притягнув позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, ч.4 ст. 71 КАС України зобов'язує суб'єкта владних повноважень надати всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази, тим більше, що такі вимоги (про надання документів) вказані в ухвалі суду.

Нормою частини 2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомір-ність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його права, свобод чи інтересів.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

З матеріалів справи, вбачається, що підставою для притягнення позивача до адмінвідповідальності було невиконання припису по будівництві господарської будівлі в с.Міжріччя по вул. Кобринської,87 .

Через відсутність припису в матеріалах справи та не зазначення в постанові та протоколі щодо конкретизації господарської будівлі про тапВказане, на думку відповідача свідчить про те, що будівництво гаражу позивачем здійснювалось самовільно.

Позивач в судовому засіданні довела, що будівництво-господарської споруди (кормо-кухні), про яку значиться в оскаржуваній постанові, вона не здійснювала.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно записів погосподарських книг вказане будинковолодіння облікувалося за матір'ю позивача - ОСОБА_5, яка зазначена, як власник.

Його будівництво здійснювалося на підставі свідоцтва про забудову, виданого ОСОБА_7 (батькові позивача, який помер) на підставі рішення Гузіївської сільської ради від 09.04.1965року (а.с.11).

Матері позивача ОСОБА_5 також згідно рішення виконавчого комітету Міжрічанської сілької ради від 13.08.1981року надано дозвіл на будівництво сараю , а старий сарай знести (так вказано у рішенні на а.с.10).

Крім того, ОСОБА_5 біля вказаного житлового будинку здійснила будівництво кормо-кухні, що підтверджено поясненням свідка ОСОБА_8

З технічного паспорту, виготовленого на замовлення позивача, вбачається, що вказане будинковолодіння складається із житлового будинку, літньої кухні, шопи, стодоли, стайні, вбиральні 1967року побудови та кормо-кухні 2010року побудови (а.с.17). При цьому, відмітки про те, що вказано господарська будівля "кормо-кухня" є самочинною в технічному паспорті немає.

ОСОБА_5 померла 17.06.2013року, після її смерті позивач, як спадкоємець за законом, не оформила спадкові права та виготовила свілдоцтво про право на спадщину на вказане будинковолодіння.

Отже, на момент винесення відповідачем припису від 06.03.2015року позивач ОСОБА_1 не була власником домоволодіння та не могла здійснювати самочинне будівництво, про це вона пояснювала відповідачу, який залишив ці пояснення поза увагою.

Так, відповідно до п. 9 Порядку у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, щодо якого неможливо встановити суб'єкта містобудування, який будує чи збудував такий об'єкт, перевірка проводиться із залученням представників органів місцевого самоврядування та органів внутрішніх справ. Документи, оформлені за результатами такої перевірки, надсилаються до відповідного органу внутрішніх справ для встановлення особи суб'єкта містобудування.

Проте, як вбачається з матеріалів справи вказаних дій Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області вчинено не було.

Відтак, притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 188-42 КПАП є неправомірним, і оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає, що завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень. Єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Отже, під дискреційним повноваженням суд повинен розуміти таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Суд є правозастосовуючим органом та не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Так, питання закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення віднесено до виключної компетенції відповідача.

За таких обставин суд, дотримуючись принципів законності, поділу влади, а також компетенції, визначеної Конституцією та законами України, не має права перебирати на себе повноваження суб'єкта владних повноважень у відповідних правовідносинах, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст., ст.71, 160-163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задоволити частково .

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 111/1009/02-43/2016 від 28.04.2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 5100 (пять тисяч сто) гривень за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 188-42 КУпАП.

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення через Болехівський міський суд до Львівського Апеляційного адміністративного суду .

У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАСУ апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Головенко О.С.