Справа № 807/596/16
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 рокум. Ужгород№ 807/596/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання Шмідзен І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Солотвинського комунального підприємства по водопостачанню про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені у сумі 13899,36 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 31 травня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови. Постанова в повному обсязі складена 01 червня 2016 року.

Закарпатське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач, ЗОВ ФСЗІ) звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Солотвинського комунального підприємства по водопостачанню (далі - відповідач, Солотвинське КП по водопостачанню) про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені в сумі 13899,36 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що кількість інвалідів, які повинні працювати в Солотвинському комунальному підприємстві по водопостачанню відповідно до вимог ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" становить 1 особу, в той же час, відповідно до поданого відповідачем звіту, на підприємстві протягом 2015 року середньооблікова кількість інвалідів становила 0 осіб. Оскільки відповідач не виконав вимогу закону щодо нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів до нього застосовано адміністративно господарську санкцію у розмірі 13800,00 грн. та пеню у розмірі 99,36 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився та 31.05.2016 року до суду надійшло клопотання (вх. № 5265), яким просить розглянути справу за відсутності представника, відтак, у відповідності до ст. 122 КАС України, справу розглянуто за відсутності представника позивача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідач надав суду письмові заперечення на адміністративний позов (а.с. 17-18), згідно яких позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що під час подачі звіту до ЗОВ ФСЗІ за формою № 10 ПІ за 2015 рік у рядку 2 звіту помилково не вказано, що на підприємстві працює один інвалід. До ЗОВ ФСЗІ було направлено уточнюючий звіт із виправленням механічної помилки, оскільки інвалід на підприємстві працює.

В судове засідання відповідач не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відтак, у відповідності до ст. 128 КАС України, справа розглянута за відсутності представника відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 25.02.2016 року Солотвинське комунальне підприємство по водопостачанню подало до Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіті форми № 10 - ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік (а.с. 7). Відповідно до рядка 01 звіту середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу на підприємстві становить 10 осіб. Отже, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону № 875 становить 1 особа. Відповідно до рядка звіту 02 середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність становить - 0 осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 року № 875-ХІІ (з подальшими змінами та доповненнями, далі - Закон № 875 ) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону № 875 підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Закону № 875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону № 875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Визначення показника середньооблікової кількості штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, здійснюється відповідно до Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України від 28.09.2005 № 286. Згідно з п. 3.2.5 Інструкції середньооблікова кількість штатних працівників за період з початку року (у тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової кількості штатних працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця включно, та ділення одержаної суми на кількість місяців у цьому періоді, тобто відповідно на 2, 3, 4, ... 12. Пунктом 3.2.1 вказаної Інструкції передбачено, що середньооблікова кількість штатних працівників за місяць обчислюється шляхом підсумовування кількості штатних працівників облікового складу за кожний календарний день звітного місяця, тобто з 1 по 30 або 31 число (для лютого - по 28 або 29), включаючи вихідні, святкові та неробочі дні, і ділення одержаної суми на число календарних днів звітного місяця.

Відповідно до п. 3.4 Інструкції щодо заповнення форми № 10-ПІ (річна) "Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів", затвердженої Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 10.02.2007 № 42, дані щодо середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу (рядок 01), середньооблікової кількості штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (рядок 02), та кількості інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях (рядок 03), відображаються в цілих одиницях. Якщо при обчисленні виникає дробове число, його необхідно округлити до цілого (якщо після коми число 5 і більше, то воно округлюється в бік збільшення). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що до середньооблікової кількості штатних працівників за рік, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, включаються особи, які пропрацювали на підприємстві шість та більше місяців за рік.

Судом встановлено, що відповідно до вимог чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства України відповідачем було виділено та створено одне робоче місце для працевлаштування інваліда, що відповідає кількості робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів згідно нормативу. Так, відповідачем було працевлаштовано інваліда 3-ї групи ОСОБА_1 Вказане підтверджується копією наказу від 01.04.2015 року № 43, відповідно до якого прийнято на посаду майстра участка ОСОБА_1 з 01.04.2015 року (а.с. 20); копією трудової книжки ОСОБА_1, індивідуальними відомостями про застраховану особу, довідкою та посвідченням, на підтвердження, що ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи. Відповідно до довідки Солотвинського комунального підприємства по водопостачанню від 24.05.2016 року № 20 ОСОБА_1 працював на посаді майстра дільниці Солотвинського комунального підприємства по водопостачанню за основним місцем роботи з оплатою повного посадового окладу у 2015 році з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону № 875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону № 875 порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону № 875 адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця є заходом впливу до правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Відтак, при вирішенні питання про правомірність стягнення адміністративно-господарських санкцій суд виходить із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов'язань і правил здійснення господарської діяльності та необхідності встановлення в діях або бездіяльності роботодавця складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій. Елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв'язку між самим порушенням та його наслідками.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає, зокрема за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Судом також встановлено, що постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 23.03.2016 року у справі про адміністративне правопорушення встановлено, що начальником Солотвинського КП по водопостачанню вжито всі передбачені чинним на момент виникнення спору законодавством заходи, спрямовані на працевлаштування інвалідів в зазначеному підприємстві, оскільки до ЗОВ ФСЗІ подано звіт форми № 10-ПІ, а також у 2015 році відповідно до наказу № 43 від 01.04.2015 року прийнято на посаду майстра участка ОСОБА_1 з 01.04.2015 року, який є інвалідом з дитинства. Відтак, в діях начальника Солотвинського КП по водопостачанню відсутній склад адміністративного правопорушення. Вказана постанова набрала законної сили 04.04.2016 р.

Враховуючи відсутність вини відповідача та той факт, що відповідачем у 2015 році виконано норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів, відсутні підстави для стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення термінів сплати санкцій.

Згідно статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч. 1ст. 69 КАС України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства щодо захисту інтересів осіб від порушень з боку органів державної влади та з огляду на положення ст. ст. 71, 72 КАС України, обов'язок доказування покладається в даному випадку на позивача. Позивачем не доведено та матеріалами справи спростовано доводи щодо не створення відповідачем робочих місць для інвалідів, при цьому, відповідачем доведено виконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів. За наведених обставин, позовні вимоги є необґрунтованими, суперечать вимогам законодавства та матеріалам справи та в їх задоволенні слід відмовити.

Згідно ст. 94 КАС України, судові витрати не стягуються та за рахунок бюджету не компенсуються..

Керуючись ст. ст. 17, 71, 86, 94, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позову Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Солотвинського комунального підприємства по водопостачанню про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені у сумі 13899,36 грн. - відмовити.

2. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст. 186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Суддя С.І. Рейті