Справа № 2а-1870/36/12
Суддя: Шелєхова Г. В.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-1870/36/12
Провадження № 2-а/591/157/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Шелєхової Г.В.,

при секретарі Тищенко К.О.

розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Пасажирське вагонне депо Чернівці» до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 04.12.2011 р. під час здійснення прикордонного контролю потягу №141 сполученням «Москва-Чернівці» в вагоні №03 прикордонним нарядом відділу прикордонної служби Сумського прикордонного загону було виявлено громадянку ОСОБА_1 ОСОБА_2, яка на паспортний контроль пред'явила свідоцтво про народження.

14.12.2011 р. першим заступником начальника Сумського прикордонного загону-начальником штабу винесено постанову №83 про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, згідно з якою на Державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця» накладено штраф у розмірі 8500 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень».

Позивач вважає постанову від 14.12.2011 р. протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Згідно ст. 12 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» встановлено обов'язкові вимоги щодо змісту постанови про порушення пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, зокрема викладення в постанові обставин, установлених при розгляді справи, зазначення Закону, яким передбачається відповідальність за таке правопорушення.

Відповідно до ст. 6 Закону визначено, що справа про правопорушення розглядається в присутності представника перевізника. В разі його відсутності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення представника про місце і час розгляду справи і якщо від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду.

Однак, в порушення вимог ст. 6 Закону, 14.12.2011 т.в.о. начальника штабу Сумського прикордонного загону виніс Постанову № 83 про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень не сповістивши про місце і час розгляду справи Державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця».

Відтак, у вступній частині постанови № 83 від 14.12.2011 р. відповідач зазначив, що працівниками Сумського прикордонного загону складено протокол від 30.08.2011 р. №530012 про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, однак, в описовій частині наведеної постанови вбачається, що саме 04.12.2011 р. о 19 год. 15 хв. підчас здійснення прикордонного контролю потягу №141 сполученням «Москва-Чернівці» в вагоні № 03 працівниками Державної прикордонної служби України Сумського прикордонного загону було виявлено громадянку ОСОБА_1 ОСОБА_3, що свідчить про відсутність складеного протоколу на момент здійснення прикордонного контролю потягу №141 сполученням «Москва-Чернівці» в вагоні №03 працівниками Державної прикордонної служби України Сумського прикордонного загону.

Відповідач, виносячи постанову від 14.12.2011 р., не зазначив в ній які саме документи необхідні для перетину державного кордону були відсутні у пасажира ОСОБА_3, та які норми права при цьому порушено Залізницею.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається здійснення прикордонного контролю і пропуску в установленому порядку осіб, транспортних засобів, вантажів у разі наявності належно оформлених документів після проходження ними митного та за потреби інших видів контролю, а також реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в установленому порядку прибувають в Україну, та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон.

Відповідно до ч. ст. 7 Закону України «Про прикордонний контроль» паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з'ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

На підставі пункту 10 «Правил в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.1995 р. № 1074, контроль за дотриманням вимог правил в'їзду іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними і фізичними особами в Україні, які приймають іноземців та осіб без громадянства або надають їм послуги, здійснюють в межах своєї компетенції органи внутрішніх справ у взаємодії з Міністерством закордонних справ, органами Служби безпеки та Державної прикордонної служби.

Враховуючи вищенаведене, тільки працівники Державної прикордонної служби України в межах визначених законом завдань та обов'язків наділені повноваженнями при здійсненні прикордонного контролю встановлювати наявність належно оформлених документів, зокрема щодо документів необхідних для перетину державного кордону України громадянкою ОСОБА_1 ОСОБА_3

Крім того, відповідно до «Технології прикордонного та митного контролю у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон для залізничного сполучення» затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України, Державної митної служби України, Міністерства транспорту та зв'язку України від 06.10.2009 р. №745/926/1032, (далі-Технологія) визначенообов'язок працівників Залізниці здійснити перевірку наявності у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту лише шляхом попередження пасажирів про необхідність мати при собі паспортні документи, що дають право перетину державного кордону України, під час посадки пасажирів у вагон.

Так, згідно пунктів 2.5, 2.6 Технології визначено вичерпний перелік обов'язків та порядок дій працівника Залізниці-провідника пасажирських вагонів під час посадки та проїзду пасажирів у пасажирських вагонах потягу, що здійснює міжнародне сполучення, зокрема: провідник пасажирського вагона (далі - провідник) під час посадки пасажирів у вагон попереджає пасажирів про необхідність мати паспортні документи, у т. ч. документи на право перетинання державного кордону України дітьми, під час проїзду пасажирів у вагоні провідник опитує пасажирів щодо їх громадянства, роздає імміграційні картки та митні декларації.

Отож, надані пасажиром ОСОБА_3, під час посадки в поїзд провіднику квиток із зазначенням у ньому його прізвища, а також свідоцтво про народження громадянки ОСОБА_4 на своє ім'я, який відповідав запису у квитку, давали достатні підстави вважати, що ОСОБА_3 мала необхідні документи для в'їзду до України.

Таким чином, позивач вважає, що постанова №83 від 14.12.2011 р. про накладення штрафу у розмірі 8500 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» винесена з порушенням норм чинного законодавства України. Просить скасувати постанову.

Представник позивача у судове засідання не з'явився. Був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився. Про день та час слухання справи сповіщений належним чином. Згідно матеріалів справи проти позову заперечував. Вважає постанову № 128 від 11 травня 2012 року про накладення штрафу в розмірі 8500 грн. 00 коп. прийнятою у повній відповідності з чинним законодавством України та обставинами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 04.12.2011 р. під час здійснення прикордонного контролю потягу №141 сполученням «Москва-Чернівці» в вагоні №03 прикордонним нарядом відділу прикордонної служби Сумського прикордонного загону було виявлено громадянку ОСОБА_4 ОСОБА_3, яка на паспортний контроль пред'явила свідоцтво про народження (а.с.34-38,42).

04.12.2011 р. начальником 2 відділення інспекторів прикордонної служби ВПС «Зернове» Сумського прикордонного загону капітаном ОСОБА_5 прийнято рішення №1433, яким ОСОБА_3 відмовлено в перетинанні Державного кордону України у звязку з відсутністю документів на право перетину державного кордону України (а.с.40).

14.12.2011 р. першим заступником начальника Сумського прикордонного загону-начальником штабу винесено постанову №83 про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, згідно з якою на Державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця» накладено штраф у розмірі 8500 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» (а.с.8-9).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про залізничний транспорт» залізничний транспорт - виробничо-технологічний комплекс організацій і підприємств залізничного транспорту загального користування, призначений для забезпечення потреб суспільного виробництва і населення країни в перевезеннях у внутрішньому і міжнародному сполученнях та надання інших транспортних послуг усім споживачам без обмежень за ознаками форми власності та видів діяльності тощо;

- залізниця - статутне територіально-галузеве об'єднання, до складу якого входять підприємства, установи та організації залізничного транспорту і яке, при централізованому управлінні, здійснює перевезення пасажирів та вантажів у визначеному регіоні транспортної мережі;

- міжнародне залізничне сполучення - перевезення пасажирів, вантажів, багажу, вантажобагажу та пошти між Україною та іноземними державами.

Відповідно до п. 4 Положення про пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.08.2010року № 751 пункти пропуску через державний кордон України класифікуються: 1) за категоріями - міжнародні (пропуск через державний кордон громадян, транспортних засобів та вантажів будь-яких держав, а також осіб без громадянства); міждержавні (пропуск через державний кордон громадян, транспортних засобів та вантажів України і суміжної держави); місцеві (пропуск через державний кордон громадян України і суміжної держави, які проживають у прикордонних областях (районах), і транспортних засобів, що їм належать, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України); 2) за видами сполучення - для автомобільного, залізничного, морського, пішохідного, повітряного, поромного і річкового; 3) за характером транспортних перевезень - пасажирські, вантажні, вантажно-пасажирські (з обмеженням або без обмеження вантажопідйомності транспортних засобів); для окремих видів транспортних засобів (військових кораблів, морських та річкових суден); для окремих видів операцій (перевалка вантажів, проведення ремонтних робіт тощо).

Відповідно до ст. 1 Закону України Про залізничний транспорт, постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Статуту залізниць України» від 06.04.1998 року N 457 - міжнародне залізничне сполучення - перевезення пасажирів, вантажів, багажу, вантажобагажу та пошти між Україною та іноземними державами.

Згідно з п. 1.4. «Порядку оформлення розрахункових і звітних документів при здійсненні продажу проїзних і перевізних документів на залізничному транспорті», затвердженого наказом Міністерства транспорту України, Державною податковою адміністрацією від 24.10.2001року, № 712/431, міжнародне сполучення - перевезення пасажирів, вантажів, вантажобагажу, багажу та пошти між Україною та іншими державами.

Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка керує транспортним засобом, або представником перевізника, у присутності якого складено протокол про правопорушення, а за наявності свідків протокол може бути підписано також і цими особами.

Відповідно до ст.1 Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом ОСОБА_6 Республіки про взаємні поїздки громадян від 25.02.2004 р. «Громадяни держави однієї Сторони, у тому числі ті, які проживають в третіх державах, можуть на підставі документів, дійсних для виїзду за кордон, в'їжджати, прямувати транзитом, виїжджати і перебувати на території держави іншої Сторони...».

Згідно п. б) ст. 2 Угоди «Документами, дійсними для виїзду за кордон, у розумінні цієї Угоди, для громадян ОСОБА_6 Республіки є паспорт громадянина ОСОБА_6 Республіки; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; свідоцтво на повернення в ОСОБА_6 Республіку (тільки для повернення в ОСОБА_6 Республіку); посвідчення члена екіпажу повітряного судна (за наявності запису в польотному завданні); посвідчення особи робітника поїзних бригад (за наявності маршрутних листів); посвідчення особи моряка (за наявності суднової ролі або виписки з неї); посвідчення особи співробітника міжурядового фельдєгерського звязку.

Враховуючи відсутність документів, необхідних для вїзду до держави прямування, відносно ОСОБА_3, згідно з ч. 1 ст. 8, 14 Закону України «Про прикордонний контроль» прийнято рішення про відмову в перетинанні державного кордону України іноземцю або особі без громадянства, що вказує на відсутність документів необхідних на право перетину державного кордону та документів необхідних для в'їзду до держави прямування.

Посилання позивача на Технологію прикордонного та митного контролю у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон для залізничного сполучення, затверджену спільним наказом Держприкордонслужби України, Держмитслужби та Міністерством транспорту та зв'язку України від 06.10.2009 р. №745/926/1032 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.11.2009р. № 1036/17052), згідно якої в обов'язок провідника не входить здійснення перевірки у пасажирів документів, необхідних для в'їзду/виїзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, а також посилання позивача на відсутність будь - яких змін в даних Технологіях, на виконання Прикінцевих положень Закону України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень", суд не приймає до уваги, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 22-1 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізник при перевезенні пасажира у міжнародному залізничному сполученні, зобов'язаний до початку перевезення перевірити наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, та відмовити у перевезенні пасажиру, який на йоги вимогу не пред'явив необхідні документи. Відмова перевізника від договору міжнародного залізничного перевезення пасажира, який на його вимогу не пред'явив документи, необхідні для в'їзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, не тягне за собою обов'язок перевізника відшкодувати пасажиру заподіяну у зв'язку з цим шкоду. За невиконання обов'язку перевірити перед початком перевезення пасажира у міжнародному залізничному сполученні наявність у нього документів, необхідних для вїзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, перевізник несе відповідальність, передбачену законом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що провідник вагону, зясувавши про відсутність документів, що надають право ОСОБА_3 на перетин Державного кордону України, повинен був відмовити у подальшому перевезенні пасажира.

Отже зазначені обставини свідчать про те, що ДТГО «Південна-Західна залізниця» перед початком міжнародного пасажирського перевезення не перевірено наявності документів необхідних для в'їзду до держави прямування у громадянки ОСОБА_3

Відповідно до преамбули Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» (далі по тексту Закон № 2920) цей Закон відповідно до Протоколу про попередження і припинення торгівлі людьми, особливо жінками і дітьми, і покарання за неї та Протоколу проти незаконного ввозу мігрантів по суші, морю і повітрю, що доповнюють ОСОБА_7 Організації Об'єднаних Націй проти транснаціональної організованої злочинності, ОСОБА_7 Європи про заходи щодо протидії торгівлі людьми встановлює відповідальність перевізників за невиконання обовязку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність, але не справжність, у пасажирів документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажирів через державний кордон України без необхідних документів, а також визначає порядок застосування цієї відповідальності.

Згідно ст. 1 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» встановлено, що підприємства (їх об'єднання), установи, організації, фізичні особи - підприємці, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення (далі - перевізники), за невиконання обов'язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, несуть відповідальність у вигляді штрафу від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожного такого пасажира, але не більше двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за одне перевезення.

Крім того, в позовній заяві позивач посилається на той факт, що т.в.о начальника Сумського прикордонного загону під час винесення постанови № 83 про правопорушення, пов'язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень було порушено вимоги ст. 6 Закону України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень", а саме, про час та місце розгляд справи ДТГО "Львівська залізниця" повідомлено не було.

Про час та місце розгляду справи, ДТГО "Львівська залізниця", була повідомлена за допомогою факсимільного зв'язку та поштою - надіслано відповідний лист (вих. № 29/9170 від 08.12.2011р.).

Таким чином суд вважає, що ДТГО "Львівська залізниця" була встановленим порядком повідомлена про час та місце розгляд справи.

Щодо не зазначення в постанові № 83 того які саме документи були відсутні у громадянина, необхідні для перетину державного кордону, то в даній постанові зазначено, що на паспортний контроль громадянином пред'явлено лише копію свідоцтва про народження, що також підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень» справи про правопорушення, передбачені статтею 1 цього Закону, розглядають відповідні органи охорони державного кордону України. Від імені органів охорони державного кордону України розглядати справи про правопорушення та накладати штрафи мають право начальники органів охорони державного кордону України та їх заступники.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем оскаржувана постанова №83 від 14.12.2011 р. прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та чинним законодавством, а тому суд не вбачає підстав для його скасування та задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі його регіональної філії «Львівська залізниця» до Сумського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови відмовити.

Постанову суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі скарги в десятиденний строк з дня отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В.Шелєхова