Справа № 826/18291/15
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Федорчук А.Б. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року Справа № 826/18291/15

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мамчура Я.С.,

за участю секретаря Нагорної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Легбанк» Коваленка Олександра Володимировича про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач-1), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Легбанк» Коваленка Олександра Володимировича (далі - відповідач-2) про:

- визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Легбанк» ОСОБА_4 щодо не включення позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Легбанк» Коваленка О.В. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Легбанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Легбанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 березня 2016 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначена постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між ГО «Всеукраїнська асоціація фізіотерапевтів та курортологів» та ПАТ «Легбанк» було укладено договір банківського вкладу від 11.01.2005 р. № 010-ДДЮ-05.

На підставі постанови Правління НБУ від 27.11.2014 р. № 744 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Легбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 27.11.2014 р. № 133 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Легбанк», згідно з яким з 28.11.2014 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Легбанк» - Коваленка Олександра Володимировича.

31.01.2015 р. між ГО «Всеукраїнська асоціація фізіотерапевтів та курортологів» і позивачем було укладено договір відступлення права вимоги (цесії) № 171214/1, відповідно до якого цесіонарій набуває право вимоги, належне цедентові, і стає кредитором (сингулярне правонаступництво) за договором банківського вкладу від 11.01.2005 р. № 010-ДДЮ-05, укладеним між Цедентом і ПАТ «Легбанк», зі всіма додатковими угодами до нього.

Пунктом 2 зазначеного договору встановлено, що цесіонарій набуває право вимагати від Боржника сплатити суму боргу в розмірі 176 400,00 грн., який виник у зв'язку з наданням Цедентом Боржнику у тимчасове строкове користування грошових коштів (вкладу) відповідно до умов Договору банківського вкладу.

26.02.2015 р. Правлінням НБУ було прийнято постанову № 135 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Легбанк».

27.02.2015 р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 41 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Легбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Легбанк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Легбанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Коваленка Олександра Володимировича строком на 1 рік з 27.02.2015 р. по 26.02.2016 р. включно.

При формуванні фондом гарантування вкладів фізичних осіб загального реєстру вкладників ПАТ «Легбанк», які мають право на відшкодування коштів за їх вкладами за рахунок Фонду, позивача до такого реєстру внесено не було, у зв'язку з чим він звернувся з відповідною заявою до відповідача-1.

03.06.2015 р. листом № 02-036-17560/15 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у відповідь на зазначену заяву повідомив позивача про те, що його не було внесено Уповноваженою особою до відповідного Переліку вкладників, який був переданий Фонду і на підставі якого ним сформовано Загальний реєстр.

Позивач, вважаючи, що його протиправно не було включено до Переліку вкладників та, відповідно, у наступному до Загального реєстру, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що за договором цесії позивачу передано право вимоги коштів, а отже, він набув правовий статус кредитора Банку, а не вкладника у розумінні ст. 2 Закону № 4452-VI.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ( далі - Закон № 4452-VI ), Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 р. №14 ( далі - Положення № 14 ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

У ст. 2 Закону № 4452-VI визначено, що вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з ч. 1 ст. 26, ч. 1, 2 ст. 27 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону № 4452-VI, Уповноважена особа Фонду має право: 1) вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; 2) укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; 3) продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; 4) повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

5) заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи; 6) звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку; 7) залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення уповноваженою особою Фонду другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством; 8) призначати проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз з питань діяльності банку за рахунок банку в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду; 9) приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов'язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю; 10) зупиняти розподіл капіталу банку чи виплату дивідендів у будь-якій формі; 11) вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що право на відшкодування коштів за рахунок Фонду мають виключно вкладники банку, тобто фізичні особи, які вступили у правовідносини із банком безпосередньо на підставі договору банківського вкладу (депозиту) або є власниками депозитних іменних сертифікатів.

Таким чином, лише набуття фізичною особою статусу вкладника банку є правовою підставою для включення її Уповноваженою особою до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Виходячи з цього, колегія суддів звертає увагу на те, що вкладником за договором банківського вкладу від 11.01.2005 р. № 010-ДДЮ-05 є ГО «Всеукраїнська асоціація фізіотерапевтів та курортологів», а не позивач, безпосередньо між позивачем і ПАТ «Легбанк» договір банківського вкладу (депозиту) не укладався, а за договором цесії від 31.01.2015 р. № 171214/1 позивач набув правовий статус кредитора ПАТ «Легбанк», а не вкладника у розумінні ст. 2 Закону № 4452-VI, що виключає наявність правових підстав для отримання ним гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та вказує на можливість задоволення його вимог до ПАТ «Легбанк» в порядку черговості, згідно зі ст. 52 Закону № 4452-VI.

Доводи апелянта про те, що він правомірно набув право власності на вклад ГО «Всеукраїнська асоціація фізіотерапевтів та курортологів» у ПАТ «Легбанк», колегія суддів вважає не обґрунтованими, оскільки правомірність набуття прав на такі кошти не є виключною ознакою для набуття позивачем статусу вкладника в розумінні ст. 2 Закону № 4452-VI, що є обов'язковою правовою підставою для визнання за ним права на відшкодування коштів в позачерговому порядку за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та включення його до відповідного Переліку вкладників.

Крім того, позивач вважає, що слід зупинити провадження у цій справі до розгляду Конституційним Судом України подання Верховного Суду України щодо конституційності Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», однак, колегія суддів не вбачає у даному випадку підстав для зупинення апеляційного провадження, оскільки спірним у цій справі є наявність у нього правового статусу вкладника або кредитора, а в поданні Верховного Суду України, на яке посилається апелянт поставлені інші правові питання.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в даному випадку відсутні належні та необхідні правові підстави для задоволення даного адміністративного позову та вважає, що судом першої інстанції було повно встановлено обставини справи, а рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у відповідності з вимогами ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 березня 2016 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 березня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено «01» червня 2016 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Мамчур Я.С