Справа № 826/26993/15
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

30 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Трейдінг Україна" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом "АДМ Трейдінг Україна" до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АДМ Трейдінг Україна" звернулось з позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.09.2015.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Позивач, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Трейдінг Україна" з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "Воздес" за період з 01.01.2012 року по 23.03.2015 року.

25 вересня 2015 відповідачем, на підставі акта перевірки № 49/28-10-40-50/20027449 від 07.09.2015, прийнято наступне оскаржуване податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу за порушення п.п. 138.2, 139.1.9 ПК України зменшено розмір від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток всього в сумі 1 282 904 грн.

За результатами адміністративного (досудового) оскарження, оскаржувані рішення залишено без змін.

Основним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - Податковий кодекс України, ПК України).

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат, зокрема, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України)

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Крім того, в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011 зазначено, що судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати рух активів у процесі здійснення господарської операції.

При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Судом першої інстанції встановлено, що між Позивачем (Покупець), з одного боку, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Воздес" (Продавець), з іншого боку, було укладено три однотипні Договори купівлі-продажу:

- № 170/1-095075 від 11.08.2014: Продавець зобов'язується поставити та передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити пшеницю 3 класу, врожаю 2014 p., (надалі - "Товар"), кількість Товару складає 200,00 тонн (+/- 5%);

- № 519/1-095844 від 04.09.2014: Продавець зобов'язується поставити та передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити ріпак 1 класу, врожаю 2014 p., (надалі - "Товар"), кількість Товару складає 120,000 тонн (+/- 5%);

- № 400/1-096081 від 17.09.2014: Продавець зобов'язується поставити та передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити ячмінь 3 класу, врожаю 2014 p. (надалі - "Товар"), кількість Товару складає 95,000 тонн (+/- 5%).

Позивач зазначає, що зобов'язання сторін виконані належним чином та в повному обсязі та надав суду податкові накладні, видаткові накладні, рахунки на оплату, товарно-транспортні накладні, складські квитанції на зерно.

Зазначені вище документи від імені ТОВ "Воздес" були підписані ОСОБА_2

Водночас, як вірно зазначено судом першої інстанції, в матеріалах справи відсутні довіреності на отримання товару, відсутні карантинні сертифікати, складські документи.

Частиною 4 ст. 12 Закону України від 30.06.1993 №3348-ХІІ "Про карантин рослин" (далі - Закон №3348) встановлено, що особи, які здійснюють господарську діяльність, пов'язану з виробництвом, переробкою, зберіганням, транспортуванням, торгівлею рослинами і рослинними продуктами, зобов'язані: виконувати фітосанітарні правила та здійснювати фітосанітарні заходи; виконувати розпорядження органів Державної служби з карантину рослин України щодо проведення відповідних карантинних заходів; зареєструватися у відповідній інспекції з карантину рослин, якщо це вимагається згідно із ст.27 цього Закону

Наказом Міністерства аграрної політики України від 23.08.2005 №414 "Про затвердження Фітосанітарних правил ввезення з-за кордону, перевезення в межах, країни, транзиту, експорту, порядку переробки та реалізації підкарантинних матеріалів" зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29.09.2005 за №1121/11401 визначається порядок перевезення підкарантинних матеріалів в межах країни (надалі по тексту Правила № 414).

Відповідно до п. 5.1 ст.5 Правил №414 - перевезення підкарантинних матеріалів в межах України здійснюється у супроводі карантинного сертифіката, що видається органами Державної служби з карантину рослин України, який засвідчує карантинний стан рослин і рослинних продуктів, визначає маршрут, умови перевезення і використання їх, тари та упаковки цих матеріалів.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 705 "Про деякі питання реалізації Закону України "Про карантин рослин" - пшениця і суміш пшениці та жига (меслин) - код згідно з УКТЗЕД - 1001, ячмінь - код згідно з УКТЗЕД - 1003 00, кукурудза - код згідно з УКТЗЕД - 1005, насіння свиріпи або ріпака, подрібнене або не подрібнене - код згідно з УКТЗЕД - 1205 00 (що і було предметом договорів купівлі-продажу товару) - включено до переліку підкарантинних матеріалів і об'єктів.

Таким чином, перевезення пшениці, ячменю, ріпака в межах України здійснюється виключно у супроводі карантинного сертифіката, що видається органами Державної служби з карантину рослин України, та який засвідчує карантинний стан рослин і рослинних продуктів, визначає маршрут, умови перевезення і використання їх, тари та їх упаковку.

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу на відсутність карантинних сертифікатів щодо всіх спірних партій продукції, що є невід'ємною частиною таких поставок та ставить під сумнів фактичне існування такої продукції, оскільки наявність таких сертифікатів є обов'язковою умовою перевезення підкарантинних матеріалів.

Відповідно до ст.46 "Погашення складських документів на зерно" Закону України від 04.07.2002 №37-IV "Про зерно та ринок зерна в Україні" (далі - Закон №37), після видачі зерна володільцям складських документів на зерно зернові склади повинні погасити прийняті складські документи на зерно шляхом відмітки на складському документі - "погашено". Погашені складські документи на зерно в повторний обіг не допускаються і виключаються з реєстру складських документів на зерно, про що робиться відповідний запис, Погашені складські документи зберігаються зерновим складом протягом трьох років.

Однак, позивачем в підтвердження фактичності існування зернових культур, до матеріалів справи не надано складських квитанцій з відміткою "погашено", незважаючи на те, що термін зберігання зернових культур, визначений в складських квитанціях - 30.03.2015, 01.05.2015.

Колегія суддів звертає увагу, що наявність належним чином оформлених податкових накладних є необхідною, але не безумовною підставою для формування валових витрат.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку.

Тобто, необхідно перевіряти фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції: наявність майна, трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень як своїх так і контрагента, які б свідчили про наявність товарного характеру операцій.

Натомість, як вбачається зі змісту постанови від 12 лютого 2015 року про проведення податкової перевірки, у провадженні слідчого СУ ГУ МВС України у Дніпропетровській області знаходяться матеріали досудового розслідування №0000854, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України.

В ході досудового розслідування було допитано в якості свідка директор ТОВ "Воздес" ОСОБА_2, яка пояснила, що вона ніколи не була засновником та керівником будь-якого підприємства, в тому числі ТОВ "Воздес", фінансову-господарську діяльність товариства не вела та нікому не доручала.

Водночас, згідно висновку експерта від 06.04.2015 №62/04-111 при порівнянні підписів, які здійснені ОСОБА_2 в первинних документах зі зразками її підпису та почерку, які були взяті під час досудового розслідування встановлено, що вони виписані різними особами.

Колегія суддів звертає увагу, що наявність у позивача належно оформлених документів, необхідних для віднесення певних сум до складу валових витрат, зокрема виданих Виконавцем податкових накладних, не є безумовною підставою формування податкового кредиту, у разі не доведення реальності здійснених господарських операцій та факту використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Враховуючи, що податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені особи яка заперечує свою участь у створенні та діяльності товариства (контрагента позивача), зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, колегія суддів дійшла висновку, що їх не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами, а тому включення зазначених у них сум до валових витрат є безпідставними, а виписані податкові накладні не можна вважати належно оформленими документами податкової звітності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 05.03.2012р. по справі № 21-421а11.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ Трейдінг Україна" залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Чаку Є.В.

Файдюк В.В.