Справа № 817/56/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/56/16

13 травня 2016 року м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. за участю секретаря судового засідання Єрмошкіна Л.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Янок Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3

до Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання дій протиправними , -
ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (далі - Сарненська ОДПІ, відповідач) про визнання протиправними дій відповідача щодо внесення 01.11. 2015 року до інтегрованої картки ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) податкового повідомлення-рішення форми «Ф» № 94924-17 від 30.06. 2015 року в сумі 4167,39 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. На їх обґрунтування пояснив, що 05.09. 2015 року позивач отримав податкове повідомлення-рішення Сарненської ОДПІ форми «Ф» № 94924-17 від 30.06. 2015 року, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками житлової нерухомості в розмірі 4167,39 грн. Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_3 оскаржив його в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у Рівненській області та ДФС України. Разом з тим, з листа відповідача позивачу стало відомо, що під час адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення воно було внесено до його інтегрованої картки, як сума податкового боргу. Оскільки відповідно до п. 3 розділу ІІІ Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, збрів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12. 2013 року № 765 зобов'язання за податками розраховані територіальним органом Міндоходів, відображаються ним в інтегрованій картці платника за даними електронного реєстру повідомлень-рішень у частині узгоджених сум, то враховуючи неузгодженість вказаного зобов'язання дії відповідача щодо внесення 01.11. 2015 року до інтегрованої картки ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) податкового повідомлення-рішення форми «Ф» № 94924-17 від 30.06. 2015 року в сумі 4167,39 грн. є протиправними. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив. На обґрунтування своїх заперечень пояснив, що відповідачем відповідно до вимог Податкового кодексу України було розраховано та узгоджено грошове зобов'язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками житлової нерухомості в розмірі 4167,39 грн. для ОСОБА_3

Крім того, представник відповідача зазначив, що для сплати податкового зобов'язання відповідачем для позивача було винесено та надіслано за місцем проживання податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 94924-17 від 30.06. 2015 року. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення зазначене рішення було доставлено 28.08. 2015 року. Відповідно до п. 4.2 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1236 від 28.11. 2012 року структурний підрозділ який виніс податкове повідомлення-рішення вносить його в реєстр на наступний день після отримання корінця податкового повідомлення-рішення. Тому представник відповідача вважає, що оспорювані дії є правомірними. Просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю з огляду на наступне.

Як встановлено судом з досліджених у справі доказів, на підставі податкового повідомлення-рішення форми «Ф» № 94924-17 від 30.06. 2015 року, Сарненською ОДПІ збільшено суму податкового зобов'язання для ОСОБА_3 за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками житлової нерухомості в розмірі 4167,39 грн.. (а.с. 7).

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення № 140 податкове повідомлення-рішення Сарненської ОДПІ форми «Ф» № 94924-17 від 30.06. 2015 року було отримано за місцем проживання ОСОБА_3, а саме: АДРЕСА_1, 28.08. 2015 року та повернуто відповідне повідомлення Сарненській ОДПІ 03.09. 2015 року (а.с. 42).

11.09. 2015 року позивачем було подано скаргу на податкове повідомлення-рішення Сарненської ОДПІ форми «Ф» № 94924-17 від 30.06. 2015 року до Головного управління ДФС у Рівненській області (а.с. 8-10).

Про оскарження в адміністративному порядку податкового повідомлення-рішення форми «Ф» № 94924-17 від 30.06. 2015 року позивачем було повідомлено Сарненську ОДПІ 11.09. 2015 року, про що свідчить відмітка останньої (а.с. 11).

Рішенням Головного управління ДФС у Рівненській області № 1135/14/17-00-10-04-04/195 від 09.11. 2015 року про результати розгляду скарги податкове повідомлення-рішення Сарненської ОДПІ форми «Ф» № 94924-17 від 30.06. 2015 року було залишено без змін, а скаргу позивача від 11.09. 2015 року - без задоволення.

25.11. 2015 року позивачем було подано скаргу на податкове повідомлення-рішення Сарненської ОДПІ форми «Ф» № 94924-17 від 30.06. 2015 року до ДФС України (а.с. 15-17).

Про оскарження в адміністративному порядку податкового повідомлення-рішення форми «Ф» № 94924-17 від 30.06. 2015 року позивачем було повідомлено Сарненську ОДПІ, про що свідчить копія фіскального чеку УДППЗ «Укрпошта» ВПЗ Сарни-3 (а.с. 18).

Рішенням ДФС України № 11622/Г/99-99-10-01-03-14 від 14.12. 2015 року про результати розгляду повторної скарги податкове повідомлення-рішення Сарненської ОДПІ форми «Ф» № 94924-17 від 30.06. 2015 року було залишено без змін та збільшено податкове зобов'язання згідно податкового повідомлення-рішення Сарненської ОДПІ форми «Ф» № 94924-17 від 30.06. 2015 року у сумі 7082,41 грн., а скаргу ОСОБА_3 - без задоволення (а.с. 19-21).

Згідно інформації Сарненської ОДПІ № 119/17-14-17-14 від 06.01. 2016 року та витягу з електронної бази Сарненської ОДПІ, 01.11. 2015 року до інтегрованої картки ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) було внесено інформацію щодо недоїмки відповідно до податкового повідомлення-рішення форми «Ф» № 94924-17 від 30.06. 2015 року в сумі 4167,39 грн. (а.с. 27, 28, 69).

Відповідно до підпункту 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Підпунктом 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору є контролюючий орган.

Згідно абзацу першого п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Абзацом четвертим п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України передбачено, що форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Так, порядок надіслання та обліку податкових повідомлень-рішень врегульовано Порядком направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1236 від 28.11. 2012 року (далі - Порядок № 1236).

Відповідно до п. 3.1 Порядку № 1236 структурний підрозділ органу державної податкової служби, який склав податкове повідомлення-рішення, уносить його до реєстру податкових повідомлень-рішень, направлених (вручених) платникам податків - юридичним особам(додаток 12), або реєстру податкових повідомлень-рішень, направлених (вручених) платникам податків - фізичним особам (додаток 13), які ведуться в цілому в органі державної податкової служби в електронному вигляді.

Пунктами 3.5, 3.6 Порядку № 1236 передбачено, що після складання не пізніше наступного робочого дня податкове повідомлення-рішення передається структурному підрозділу, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції органу державної податкової служби. Один примірник податкового повідомлення-рішення направляється (вручається) платнику податків. У структурному підрозділі, який склав податкове повідомлення-рішення, залишається другий примірник податкового повідомлення-рішення, який долучається до матеріалів перевірки або безпосередньо до справи платника податків.

Структурний підрозділ, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції органу державної податкової служби, або відповідальна особа, визначена керівником органу державної податкової служби для виконання таких функцій, у день отримання податкового повідомлення-рішення від структурного підрозділу, що його склав, направляє (вручає) податкове повідомлення-рішення платнику податків.

Згідно з п. 3.8 Порядку № 1236 податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження з повідомленням про вручення.

Аналогічний порядок надіслання та отримання передбачено абзацом 2 п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України.

Пунктами 4.1, 4.2 Порядку № 1236 передбачено, що після вручення (отримання інформації про вручення) податкового повідомлення-рішення платнику податків структурний підрозділ, до функцій якого входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальна особа, визначена керівником органу державної податкової служби для виконання таких функцій, передає корінець податкового повідомлення-рішення з відміткою щодо вручення платнику податків структурному підрозділу, який його склав (у разі направлення податкового повідомлення-рішення листом з повідомленням про вручення - разом із таким повідомленням про вручення або щодо невручення поштового відправлення).

Структурний підрозділ, який склав податкове повідомлення-рішення, вносить дані до відповідного реєстру податкових повідомлень-рішень у день отримання корінця податкового повідомлення-рішення.

З системного аналізу вищезазначених норм права та досліджених письмових доказів, суд дійшов висновку, що посадовими особами відповідача було правомірно визначено грошове зобов'язання для позивача, сформовано та надіслано податкове повідомлення-рішення, інформацію про яке, у день отримання повідомлення про вручення поштового відправлення, було внесено до електронного реєстру податкових повідомлень-рішень.

Разом з тим, Порядок відображення податкових зобов'язань у картці особового рахунку (інтегрованій картці) платника податку передбачено Порядком ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України № 765 від 05.12. 2013 року (далі - Порядок № 765).

Відповідно до абзацу 2 п. 3 розділу І Порядку № 765 інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску, що включає комплекс облікових показників з інтегрованих підсистем, за повноту, достовірність і своєчасність відображення яких несуть відповідальність структурні підрозділи територіальних органів Міндоходів за функціональними напрямами роботи.

Пунктом 11 розділу І Порядку № 765 передбачено, що за даними оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, коштів передоплати та єдиного внеску Міндоходів та його територіальними органами в автоматичному режимі формуються звітність і зведена інформація про нарахування та надходження податків, зборів, митних платежів, коштів передоплати, єдиного внеску, податковий борг, недоїмку із сплати єдиного внеску відшкодування податку на додану вартість, результати перевірочної роботи, розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу), надміру сплачених сум платежів та єдиного внеску тощо.

Згідно з п. 3 розділу ІІІ Порядку № 765 зобов'язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, розраховані територіальним органом Міндоходів, відображаються ним в інтегрованій картці платника за даними електронного реєстру повідомлень-рішень у частині узгоджених сум.

Таким чином, відображення відповідачем зобов'язань в інтегрованій картці платника за даними електронного реєстру повідомлень-рішень у частині не узгоджених сум не відповідає нормам Порядку № 765.

Однак, суду слід зазначити, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, урегульовані Податковим кодексом України.

У пункті 61.1 статті 61 цього Кодексу визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України).

Відповідно до статті 71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 Податкового кодексу України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

Відповідно до статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункт 74.1); зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань (пункт 74.2).

Для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю, і така інформація не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

Тобто, включення суб'єктом владних повноважень до бази даних інформації про грошове зобов'язання не створює жодних перешкод для діяльності платника податку.

За таких обставин дії контролюючого органу щодо внесення до електронної бази даних інформації, отриманої внаслідок самостійного визначення грошових зобов'язань, є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов'язків по збиранню доказової інформації щодо наявності чи відсутності грошових зобов'язань платника податків, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку. Зазначені дії самі по собі не створюють для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав та не породжують для нього обов'язкових юридичних наслідків.

На підставі аналізу зазначених норм права суд дійшов висновку, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, урегульовані Податковим кодексом України. Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів. Інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Дії контролюючого органу щодо внесення до інтегрованих карток платників податків змін показників податкових зобов'язань на підставі їх визначення податковим органом не породжують правових наслідків для платників податків та не порушують їхні права, оскільки розміщена в цій системі інформація є службовою та використовується податковими органами для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі (використовується для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань) з метою здійснення податкового контролю.

Аналогічні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду України від 9 грудня 2014 року, 3 листопада 2015 року та 4 листопада 2015 року (справи №№ 21-511а14, 21-99а15 та 21-384а15 відповідно).

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, у ході судового засідання позивач не довів суду обґрунтованості позовних вимог, а відповідач підтвердив правомірність своїх дій.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права у зв'язку із діями контролюючого органу щодо внесення до електронної бази даних інформації, отриманої внаслідок самостійного визначення грошових на підставі вказаного вище податкового повідомлення-рішення не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду, то поданий позов належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки суб'єктом владних повноважень не надано суду жодного доказу щодо понесення витрат пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, то судові витрати із позивача не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання дій протиправними - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.