Справа № 820/785/16
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 червня 2016 р. № 820/785/16

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Зінченко А.В.

при секретарі судового засідання - Кікоян Г.О.

за участі представників сторін:

позивача - Гіль Є.В.

відповідача - не прибув

ІІІ - особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК «Зачепилівське» до Державного реєстратора Лазарєва Юрія Олексійовича, Зачепилівського районного управління юстиції у Харківській області, з участю третіх осіб ТОВ "Чернещина", відділ Держгеокадастру у Зачепилівському районі Харківської області, ОСОБА_4, про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «АПК «Зачепилівське», звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора Лазарєва Юрія Олексійовича, Зачепилівського районного управління юстиції у Харківській області, після уточнення позовних вимог, просив суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Зачепилівського районного управління юстиції у Харківській області Лазарєва Юрія Олексійовича від 20.12.2015 № 27288693 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 та зобов'язати Зачепилівське районне управління юстиції у Харківській області внести запис про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки на підставі рішення державного реєстратора від 20.12.2015 № 27288693.

Позивач вважає рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Зачепилівського районного управління юстиції у Харківській області Лазарєва Юрія Олексійовича від 20.12.2015 №27288693 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 незаконним та необґрунтованим.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі .

Представник відповідачів в судове засідання не прибув, але про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, а тому суд приходить до висновку про розгляд справи за його відсутності.

Представник ІІІ-особи ТОВ «Чернещина» в судовому засіданні проти позову заперечував та просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, суд встановив наступне.

Встановлено, що 17 грудня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АПК «Зачепилівське» та громадянином України ОСОБА_4 було укладено договір оренди землі № 193, відповідно до якого Позивач прийняв у строкове платне користування (оренду) земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 2,9822 га, яка знаходиться на території Чернещинської сільської ради Зачепилівського району Харківської області та має кадастровий номер НОМЕР_1. Вказаний договір зареєстрований у Відділі Держкомзему у Зачепилівському районі 13.05.2011 за реєстровим № 00296.

Відповідно до пункту 3.1 Договору цей договір укладений на 5 (п'ять) років, строк оренди вказаної земельної ділянки спливає 13.05.2016 р.

З доказів справи вбачається, що 22 лютого 2016 року Позивач отримав інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №53698130, згідно з якою виявилося, що 19 грудня 2015 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Зачепилівського районного управління юстиції Лазарєвим Юрієм Олексійовичем на підставі рішення від 20.12.2015 № 27288693 було зареєстроване право оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, на підставі договору оренди землі від 19.12.2015 б/н, укладеного між громадянином ОСОБА_4 як орендодавцем та ТОВ «Чернещина» як орендарем строком на 10 років.

З наведеним суд не погоджується та при вирішенні даного спору враховує наступні обставини та нормативні положення.

Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваного рішення) права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Суд зазначає, що з 2011 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021 "Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі", яка була чинною до 01 січня 2013 року, реєстрація правовстановлюючих документів на земельні ділянки здійснювалася територіальними органами Держземагентства за місцем розташування земельної ділянки.

Так, на час прийняття державним реєстратором Лазарєвим Ю.О. оскаржуваного рішення був чинним Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868 (надалі - Порядок № 868).

Відповідно до пунктів 1 та 8-1 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення) до повноважень державного реєстратора належало: встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; а також під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, на підставі запиту отримання від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядуванця, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Суд звертає увагу на те, що проаналізувавши норми пунктів 1 та 8-1 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України при розгляді справи № 21-760а15 дійшла наступного висновку: "аналіз наведених норм дає підстави вважати, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації" (постанова Верховного Суду України від 29.09.2015 р.).

Також, у листі від 06.08.2013 р. №2951/05-15-13 Державна реєстраційна служба України звертала увагу державних реєстраторів на те, що з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення) у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Проте, державний реєстратор Лазарєв Ю.О. під час прийняття оскаржуваного рішення всупереч приписам закону не переконався у відсутності зареєстрованого до 01 січня 2013 року права оренди земельної ділянки за позивачем та як наслідок допустив порушення його законних прав та інтересів, що потребує судового захисту в розумінні ст. 2 КАСУ.

Виходячи з положень ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 9 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 ч. 1 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в даному випадку відповідна сторона не дотримала вимоги закону про захист охороняємих прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому її оскаржуване рішення, як суб'єкта владних повноважень, є неправомірним, що дає суду підстави для задоволення адміністративного позову.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 11, 12, 69- 71, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АПК «Зачепилівське» до Державного реєстратора Лазарєва Юрія Олексійовича, Зачепилівського районного управління юстиції у Харківській області про скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Зачепилівського районного управління юстиції у Харківській області Лазарєва Юрія Олексійовича від 20.12.2015 № 27288693 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 та зобов'язати Зачепилівське районне управління юстиції у Харківській області внести запис про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки на підставі рішення державного реєстратора від 20.12.2015 року №27288693.

Стягнути з Зачепилівського районного управління юстиції у Харківській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "АПК "Зачепилівське" () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена в Харківський апеляційний адміністративний суд через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 02 червня 2016 року.

Суддя А.В. Зінченко