Справа № 522/21399/15
Суддя: Прокопенко О.Б.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

26 травня 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Прокопенко О.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2016 року в адміністративній справі за його позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання дій протиправними,

в с т а н о в и в:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 19 лютого 2016 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2016 року на підставі пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду касаційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України із заявою про її перегляд з підстав, передбачених пунктами 1, 2 статті першої статтті 237 КАС.

Відповідно до статті 235 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) Верховний Суд України переглядає судові рішення в адміністративних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Підстави для подання заяви про перегляд судових рішень, вимоги до неї та порядок її подання встановлені статтями 237, 239, 239-1 КАС.

Як убачається зі змісту заяви, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 19 лютого 2016 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального та матеріального права.

Проте на обґрунтування заяви додав копію ухвали Верховного Суду України від 14 березня 2013 року (№ 21-33а13) як на підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального та матеріального права у подібних правовідносинах. Однак ухвала Верховного Суду України від 14 березня 2013 року не є рішенням, прийнятим як судом касаційної інстанції.

Отже, заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам статті 239-1 КАС, оскільки заявник не додав копії різних за змістом судових рішень, в яких має місце неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального або процесуального права у подібних правовідносинах та не навів обґрунтування їх різного застосування у порівнянні з іншими рішеннями, ухваленими судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах.

За таких обставин та відповідно до вимог частини другої

статті 239-2 КАС заяву слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Заяву буде повернуто заявнику, якщо він не усуне недоліки протягом установленого строку (пункт 1 частини четвертої статті 239-2 КАС).

Керуючись статтями 239, 239-1, 239-2 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків до 24 червня 2016 року.

Заяву буде повернуто заявнику, якщо він не усуне її недоліків протягом установленого строку.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя

Верховного Суду України О.Б. Прокопенко