Справа № 826/7053/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2016-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26 квітня 2016 року 12 год. 20 хв. № 826/7053/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Данилишина В.М., суддів Качура І.А., Келеберди В.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд), з урахуванням усунення виявлених недоліків, надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) до Державної виконавчої служби України (далі - відповідач, ДВС України) про визнання протиправною бездіяльність відповідача по виконанню виконавчого листа від 23 липня 2014 року по адміністративній справі №2а-8867/12/2670 (далі - виконавчий лист №2а-8867/12/2670) та зобов'язання відповідача здійснити примусове виконання виконавчого листа №2а-8867/12/2670.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем, в порушення вимог законодавства, не забезпечено належного виконання в повному обсязі виконавчого листа №2а-8867/12/2670, чим порушено законні права та інтереси позивача.

Відповідною ухвалою суду (суддя Кротюк О.В.) відкрито провадження в адміністративній справі №826/7053/15 (далі - справа), яку призначено до розгляду у попередньому судовому засіданні.

У подальшому, відповідними ухвалами суду:

- зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №826/10020/15;

- у зв'язку з набранням законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №826/10020/15 провадження у справі поновлено.

Крім того, через канцелярію до суду представником позивача подано клопотання про збільшення позовних вимог, а саме про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача по виконанню виконавчого листа №2а-8867/12/2670;

- визнання протиправними дій відповідача щодо закінчення виконавчого провадження №44470680;

- скасування постанови відповідача від 28 квітня 2015 року про закінчення виконавчого провадження №44470680 (далі - оскаржувана постанова);

- зобов'язання відповідача здійснити примусове виконання виконавчого листа №2а-8867/12/2670.

Вказане клопотання про збільшення позовних вимог у справі судом, відповідно до ст. 137 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято та долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Поряд з цим, у відповідному судовому засіданні, згідно зі ст. 55 КАС України, допущено заміну відповідача його процесуальним правонаступником - Міністерством юстиції України (далі - відповідач, Мін'юст України), а також постановлено ухвалу про закінчення підготовчого провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні колегією суддів.

У зв'язку із припиненням повноважень судді Кротюка О.В. щодо здійснення правосуддя, у провадженні якого перебувала справа та ним не розглянута по суті, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для її подальшого розгляду і вирішення визначено суддю Данилишина В.М.

Відповідною ухвалою суду (суддя Данилишин В.М.) справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні колегією суддів.

Під час переходу до розгляду справи по суті представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому, на обґрунтування якого надано письмові докази.

Представник відповідача у відповідне судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, заява про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надійшла.

У поданих до суду письмових запереченнях проти позову разом із доказами на їх обґрунтування представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні повністю.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2014 року Окружним адміністративним судом міста Києва в адміністративній справі №2а-8867/12/2670 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про зобов'язання вчинити дії видано виконавчий лист №2а-8867/12/2670 про зобов'язання Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за особливі умови служби, пов'язані з підвищеним ризиком для життя з січня 2012 року, щомісячну додаткову грошову винагороду за відповідні місяці 2010-2012 років, починаючи з січня 2010 року, та надбавку за кваліфікацію з січня 2012 року.

22 серпня 2014 року державним виконавцем ДВС України прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №44470680 по примусовому виконанню виконавчого листа №2а-8867/12/2670.

Поряд з цим, 28 квітня 2015 року відповідачем прийнято оскаржувану постанову, якою закінчено виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2а-8867/12/2670.

У контексті викладеного суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон).

Так, відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 6, ч. 2 ст. 11, ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17, ч.ч. 1, 2 ст. 25, п. 8 ч. 1, ч. 3 ст. 49 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

З оскаржуваної постанови вбачається, що відповідач приймаючи вказану постанову виходив з того, що згідно листа розрахунково-касового відділу Міністерства оборони України від 28 квітня 2015 року №281/287 останнім нараховано та виплачено ОСОБА_1 надбавку за особливі умови служби, пов'язані з підвищеним ризиком для життя з січня 2012 року, щомісячну додаткову грошову винагороду за відповідні місяці 2010-2012 років, починаючи з січня 2010 року, та надбавку за кваліфікацію з січня 2012 року, про що свідчать довідки про розмір додаткових видів грошового забезпечення генерал-майора ОСОБА_1 за 2010, 2011, 2012 та 2014 роки, тобто рішення суду фактично виконано.

Поряд з цим, представник позивача, посилаючись на лист Головного управління військової служби правопорядку Збройних Сил України №306/фсс/1174 від 16 лютого 2015 року стверджував, що виконавчий лист №2а-8867/12/2670 виконано лише в частині.

Суд критично відноситься до посилань представника позивача в обґрунтування протиправності оскаржуваної постанови на лист Головного управління військової служби правопорядку Збройних Сил України №306/фсс/1174 від 16 лютого 2015 року, оскільки в даному випадку він не є належним доказом.

Так, згідно вказаного листа Головним управлінням військової служби правопорядку Збройних Сил України встановлено, що судове рішення виконано в частині ,а також повідомлено, що заступником Міністра оборони України керівником апарату надано доручення стосовно вжиття заходів щодо виконання рішення в частині що стосується.

При цьому, суд звертає увагу, що вказаний лист складений 16 лютого 2015 року, а листа розрахунково-касового відділу Міністерства оборони України №281/287 - 28 квітня 2015 року.

Крім того, представником позивача надана суду неякісна копія листа Головного управління військової служби правопорядку Збройних Сил України №306/фсс/1174 від 16 лютого 2015 року, так, частина тексту вказаного листа відсутня, у зв'язку з чим неможливо дати повну оцінку вказаному доказу.

Водночас, відповідно до листа розрахунково-касового відділу Міністерства оборони України від 28 квітня 2015 року №281/287, повідомлено, що виконавчий лист №2а-8867/12/2670 виконано повністю, виплачено позивачу надбавку за особливі умови служби, пов'язані з підвищеним ризиком для життя з січня 2012 року, щомісячну додаткову грошову винагороду за відповідні місяці 2010-2012 років, починаючи з січня 2010 року, та надбавку за кваліфікацію з січня 2012 року, до якого додано, наявні в матеріалах справи, відповідні довідки та накази Міністерства оборони України.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що представником позивача не зазначено, а судом не встановлено, в якій саме частині, на думку позивача, виконавчий лист №2а-8867/12/2670 залишається невиконаним.

Таким чином, відповідач обґрунтовано дійшов висновку про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим листом №2а-8867/12/2670, у зв'язку з чим правові підстави для визнання протиправними дій, бездіяльності відповідача по виконанню виконавчого листа №2а-8867/12/2670, скасування оскаржуваної постанови та зобов'язання відповідача здійснити примусове виконання виконавчого листа №2а-8867/12/2670 - відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 24, 25, 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167, 181 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволені позову ОСОБА_1.

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя В.М. Данилишин

Суддя І.А. Качур

Суддя В.І. Келеберда