Справа № 2а-2772/11/1370
Суддя: Кривенда О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

10 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідача Кривенди О.В.,

суддів: Панталієнка П.В., Терлецького О.О., -

розглянувши заяву ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України судового рішення в адміністративній справі за позовом державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_2 про стягнення податку з власників транспортних засобів,

в с т а н о в и л а:

Львівський окружний адміністративний суд постановою від 19 лютого 2014 року відмовив у задоволенні позову.

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 3 червня 2015 року скасував рішення суду першої інстанції та позов задовольнив.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 24 лютого 2016 року постанову суду апеляційної інстанції залишив без змін.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_2 25 квітня 2016 року звернулася до Верховного Суду України із заявою про її перегляд з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

У заяві посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції положень статті 5, частин п'ятої та шостої статті 6 Закону України від 11 грудня 1991 року № 1963-ХІІ «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» (чинного на час виникнення спірних відносин), пункту 58.1 статті 58, пункту 59.1 статті 59, пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України.

На обґрунтування заяви додано копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 4 серпня та 20 жовтня 2015 року (справи №№ К/800/5145/15, К/800/39783/15 відповідно), які, на думку заявниці, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Проте аналіз зазначених судових рішень дає підстави для висновку про те, що прийняття різних за змістом судових рішень зумовлено різними фактичними обставинами, які були встановлені під час розгляду цих справ, перевірка правильності встановлення яких не входить до компетенції Верховного Суду України.

Так, в оскаржуваному судовому рішенні суд касаційної інстанції виходив із того, що відповідачем не надано жодних платіжних документів на підтвердження дій щодо перерахування суми податку.

Тоді як у рішенні суду касаційної інстанції від 4 серпня 2015 року, на яке посилається заявниця, цей суд зазначив, що податковий орган не довів беззаперечними та допустимими доказами обставин та підстав виникнення у позивача податкового зобов'язання.

У рішенні ж від 20 жовтня 2015 року, яке також надано для порівняння, касаційний суд виходив із того, що податковий орган зобов'язаний довести наявність податкового боргу.

Зазначене дає підстави для висновку про необґрунтованість поданої ОСОБА_3 заяви.

За таких обставин колегія суддів не вбачає необхідності у відкритті провадження про перегляд справи.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження справи за позовом державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_2 про стягнення податку з власників транспортних засобів за заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 24 лютого 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кривенда
Судді: П.В. Панталієнко О.О. Терлецький