Справа № 450/365/13а 2а/450/66/13
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року Справа № 876/7893/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

прокурора Ожог М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу прокурора Пустомитівського району Львівської області на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 квітня 2013 року у справі за позовом прокурора Пустомитівського району Львівської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства у Львівській області до Пустомитівської міської ради Львівської області, ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Пустомитівського району Львівської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства у Львівській області звернувся до суду з позовом до Пустомитівської міської ради Львівської області, ОСОБА_1 РоманаМихайловича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, яким просив скасувати рішення сесії Пустомитівської міської ради №508 від 17.07.2012 року «Про надання ОСОБА_1 згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 квітня 2013 року в задоволенні позову відмовлено. Постанова мотивована тим, що п. 1 оскаржуваного рішення №508 від 17.07.2012 року Пустомитівської міської ради Львівської області, яким було припинено право користування ОСОБА_3, не породило жодних правових наслідків для осіб, які беруть участь у цій справі, і не впливає на законність п. 2 цього ж рішення, яким було надано згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 Оскільки при прийнятті оскаржуваного рішення вказувалася орієнтовна площа земельної ділянки та було описано її місцезнаходження, органом місцевого самоврядування було дотримано вимоги про обов'язок вказати ці відомості у рішенні.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив прокурор Пустомитівського району Львівської області, вважає, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не прийнято до уваги, що оспорюване рішення Пустомитівської міської ради Львівської області № 508 від 17.07.2012 року прийняте з порушенням вимог ч. 2 ст. 123 ЗК України, що полягає у його прийнятті лише на підставі заяви ОСОБА_1, у якій заявником не вказано на надання йому дозволу на розробку проекту відведення, яка не містить відомостей про те, на яких умовах заявник бажає отримати земельну ділянку у власність чи оренду, не долучено жодних графічних матеріалів із зазначенням місця розташування та розміром земельної ділянки.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням №508 від 17.07.2012 року сімнадцятої сесії шостого демократичного скликання Пустомитівської міської ради Львівської області вирішено припинити право користування ОСОБА_3 земельною ділянкою площею 0,05 га під городництво, яка розташована в масиві городів «зліва від дороги до с. Оброшине на північ від господарського двору колишньої птахофабрики» у м. Пустомити. Цим же рішенням ОСОБА_1 було надано згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,05 га для передачі в оренду для ведення городництва, яка розташована в масиві «зліва від дороги до с. Оброшине на північ від господарського двору колишньої птахофабрики» у м. Пустомити.

Не погодившись із вищенаведеним рішенням органу місцевого самоврядування, як таким, що суперечить вимогам чинного законодавства та завдає шкоди інтересам держави в особі Державної інспекції сільського господарства у Львівській області, прокурор Пустомитівського району Львівської області звернувся до суду із вимогою визнати незаконним та скасувати рішення Пустомитівської міської ради №508 від 17.07.2012 року.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню органу місцевого самоврядування, колегія суддів виходить з наступного.

Так, гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Конституції України. З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України.

Однак проведеною прокуратурою Пустомитівського району Львівської області перевіркою із залученням спеціалістів Державної інспекції сільського господарства у Львівській області встановлено, що Пустомитівською міською радою порушуються норми земельного законодавства України.

Колегією суддів встановлено, що вищевказане рішення органу місцевого самоврядування прийнято на підставі заяви ОСОБА_2 про припинення користування земельною ділянкою, розташованою «зліва від дороги до с. Оброшине на північ від господарського двору колишньої птахофабрики» у м. Пустомити, яка перебувала у користуванні її померлого чоловіка, та заяви ОСОБА_1 про надання вказаної земельної ділянки під городництво (а.с.23, 24).

Так, відповідно до пункту «в» статті 12 Земельного кодексу України (в редакції на момент прийняття спірного рішення, далі - ЗК України), до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно пункту «а» частини 3 статті 22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянамдля ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Статтею 122 ЗК України визначено повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, зокрема ч. 1 цієї статті визначає повноваження сільських, селищних, міських рад передавати земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

У частинах другій, третій та четвертій ст. 123 ЗК України встановлюється порядок розроблення та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Цей порядок встановлює, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки, в якому зазначає орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. Слід зазначити, що до клопотання зацікавлена особа зобовязана додати графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, а у разі необхідності вилучення земельної ділянки (тобто тоді, коли ділянка вже надана в користування іншій особі) додати також письмову згоду землекористувача, засвідчену нотаріально.

Подане клопотання у строк не більше місяця відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень зобовязаний розглянути і надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише

невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку, що рішення №508 від 17.07.2012 року сімнадцятої сесії шостого демократичного скликання Пустомитівської міської ради Львівської області підлягає скасуванню, оскільки воно прийняте на підставі заяви ОСОБА_1, яка не відповідає вимогам, встановленим ч. 2 ст. 123 ЗК України, а саме заява містить лише відомості про цільове призначення земельної ділянки «для городництва» та приблизне місце розташування - «зліва від дороги до с. Оброшине на північ від господарського двору колишньої птахофабрики» у м. Пустомити. При цьому ОСОБА_1 не зазначив на яких умовах він бажає отримати земельну ділянку у власність чи оренду, у заяві відсутнє клопотання про надання дозволу на розробку проекту відведення та не долучив графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування та розміру земельної ділянки.

Крім того, колегія суддів вбачає підстави для скасування постанови суду першої інстанції у звязку із розглядом справи неповноважним судом.

Пленум Вищого адміністративного суду постановою від від 18.09.2015 року № 14 «Про Довідку щодо вивчення та узагальнення практики застосування положень Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України "Про прокуратуру" щодо участі прокурора та органів прокуратури в адміністративному судочинстві» вказав, що для визначення предметної підсудності справ за позовами прокурора важливо встановити статус прокурора у справі - позивач чи представник сторони.

У разі коли прокурор є позивачем у справі, то такі справи відповідно до частини другої статті 18 КАС України підсудні окружним адміністративним судам, оскільки позивачем у справі є посадова особа органу державної влади.

У разі коли прокурор звернувся до суду як законний представник, то предметну підсудність таких справ необхідно визначати з урахуванням статусу особи, яку він представляє.

Така позиція також відповідає роз'ясненням, які містяться в пункті 2 постанови пленуму ВАСУ від 06.03.2008 № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ".

З огляду на зазначене та відповідно до п. 4 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України у звязку з розглядом і вирішенням справи неповноважним судом є безумовні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають матеріалам справи та оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Пустомитівського району Львівської області задовольнити.

Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 квітня 2013 року у справі № 450/365/13-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Пустомитівської міської ради Львівської області від 17 липня 2012 року № 508 «Про надання ОСОБА_1 згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у м. Пустомити».

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л. Я. Гудим

ОСОБА_4

Повний текст постанови виготовлений 30.05.2016 року