Справа № 486/594/16-а
Суддя: Волкова О. І.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 486/594/16-а Провадження №2-а/486/13/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року Суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Волкова О.І., ознайомившись з матеріалами адміністративного позову ОСОБА_1 до Южноукраїнської міської ради Миколаївської області та комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне обєднання» про визнання протиправною бездіяльності, визнання недійсними результатів конкурсної комісії та їх скасування, зобовязання виконати певні дії,

В С Т А Н О В И В:

26 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в порядку адміністративного судочинства до Южноукраїнської міської ради Миколаївської області та комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне обєднання» про визнання протиправною бездіяльності, визнання недійсними результатів конкурсної комісії та їх скасування, зобовязання виконати певні дії.

31 травня 2016 року ухвалою судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Падалка В.О. заявлено самовідвід, який задоволено.

01 червня 2016 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була розподілена судді Волковій О.І.

02 червня 2016 року реєстром передачі справ зазначена справа була передана судді Волковій О.І.

02 червня 2016 року суддею Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Волковою О.І. заявлено самовідвід в зв'язку з тим, що позивачка ОСОБА_1 тривалий час працює адвокатом та очолює юридичну консультацію у м. Южноукраїнську Миколаївської області, населення якого становить 42 тис., приймала участь під час розгляду різних категорій справ під головуванням судді Волкової О.І., що є підставою для заявлення самовідводу по даній справі.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі "Білуха проти України" від 28.10.1998р. у справі "Веттштайн проти Швейцарії", тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов'язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що по-перше, йдеться про суб'єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб'єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об'єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зайнятий з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язанні між собою ("Пуллар проти Сполученого Королівства" і "Томанн проти Швейцарии", а також "Екедемі Трейдинг Лтд" та інші проти Греції" і "Дактарас проти Литви" та "ОСОБА_2 проти України).

Суд, який розглядає справу має бути "безстороннім" і "незалежним" за ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і засад судочинства.

Відповідно до ст.. 27 КАС України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Суддя звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватись навіть гепотетичної можливості впливу на Європейський суд іноді визнається достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду (рішення у справах "Белілос проти Швейцарії", "Очолан проти Турції". Європейський суд застерігає, що навіть самі лише сумніви розсудливого спостерігача в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд (рішення у справах "Ферантелі та Сантанджело проти Італії", "Хаусчілдт проти Данії".

Згідно ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "кожен має право на справедливий розгляд його справи… незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків …".

Суд вважає, що тривалі робочі стосунки з позивачкою ОСОБА_1 яка є адвокатом можуть у відповідачів викликати сумнів щодо незалежності та неупередженості головуючої.

Зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, як домогаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідним для гарантування рівності сторін перед судом (п. 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 КМ РЄ.

За таких обставин вважаю за доцільним заявити собі самовідвід.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою ЄСПЛ, ст.ст. 15-1, 27 КАС України, суддя

У Х В А Л И В:

Задовольнити заявлений самовідвід судді Волкової О.І. та повернути справу №486/594/16-а до секретаріату суду для проведення її перерозподілу в порядку ст.15-1 КАС України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_2