Справа № 819/751/14-а
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року Справа № 876/6016/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альпо» до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області про скасування податкових повідомлень-рішень за апеляційною скаргою Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 травня 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Альпо» звернулось до суду з позовною заявою до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області (далі - Тернопільська ОДПІ) про скасування податкових повідомлень-рішень № від 31 березня 2014 року та № від 31 березня 2014 року.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 травня 2014 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції № від 31 березня 2014 року, № від 31 березня 2014 року.

Із таким судовим рішенням не погодилася Тернопільська об'єднана державна податкова інспекція, подавши апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову - про відмову у задоволенні позову. Зокрема, апелянт зазначив, що в результаті перевірки податковим органом було встановлено заниження позивачем скоригованого валового доходу за період з 01.04.2010 р. по 31.12.2013 р. внаслідок заниженням позивачем показника у рядку 03 ІД декларації з податку на прибуток за 2013 рік «Інші доходи» через невключення суми в розмірі 11075412 гривень, що є кредиторською заборгованістю перед неризидентом «Alpo» Аleksander Polanski за контрактом № 1 від 26.06.2003 р., щодо якої станом на 22.12.2013 року закінчився строк позовної давності за зобов'язаннями ТОВ «Альпо». Так, перевіркою встановлено, що ТОВ «Альпо» уклало контракт № 1 від 26 червня 2003 року з фірмою нерезидентом «Alpo», згідно якого позивач придбав товарно-матеріальні цінності, зокрема, ламіновані плити, меблеву фурнітуру, виставкові елементи, обладнання й інструменти для обробки деревини, тощо. Покупець взяв на себе зобов'язання прийняти товар та оплатити його. Остання поставка була здійснена нерезидентом «Alpo» 22 грудня 2009 року. Ніяких документів, що підтверджують вчинення будь-яких дій Кредитором чи Боржником до закінчення останнього строку (22 грудня 2013 року), які спричиняють поновлення строку позовної давності, ТОВ «Альпо» при проведенні перевірки надано не було. Тому, згідно пп. «а» пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України ця заборгованість є безнадійною. Посилання позивача на ст. 20 Конвенції ООН від 14 червня 1974 року «Про позовну давність у міжнародній купівлі-продажу товарів» та подання позивачем заяви до господарського суду про банкрутство цього підприємства є безпідставними, адже згідно ст. 19 Конвеції з розпуском або ліквідацією товариства, що є боржником, перебіг строку позовної давності припиняється. Отже, строк позовної давності був припинений на момент розгляду справи про банкрутство ТОВ «Альпо», а не продовжений. Заява подана до господарського суду Тернопільскої області від 16 липня 2013 року не є підставою для розпочинання нового чотирирічного строку позовної давності. Тому, сума в розмірі 11075412 грн., що відображена в заборгованості позивача перед «Alpo» за контрактом № 1 від 26 червня 2003 року, станом на 31 грудня 2013 року повинна була бути включена позивачем до складу інших доходів в рядку 03 Декларації з податку на прибуток. Посилання на акт звірки взаємних розрахунків станом на 31 грудня 2012 року, на думку апелянта, є безпідставними, так як його не було надано перевіряючим. Також, згідно акту перевірки від 20 березня 2014 року встановлено завищення підприємством задекларованих показників у рядку 06.5 ІВ Декларації в загальній сумі 442740 грн. Ця сума перебувала на обліку у позивача на рахунку 68.5 «Розрахунки з іншими кредиторами». Однак, ТОВ «Альпо» віднесено цю суму до інших витрат звичайної діяльності та інших операційних витрат за 2013 рік без підтверджуючих документів. Отже, податковий орган правильно донарахував податкові зобов'язання, а адміністративний позов судом було задоволено безпідставно.

Львівським апеляційним адміністративним судом було здійснено заміну відповідача на Тернопільську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Тернопільській області у зв'язку з реорганізацією.

У судовому засіданні представник апелянта підтримала апеляційну скаргу.

Представник позивача у судове засідання не з'явився.

Заслухавши доповідь головуючого, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Тернопільською ОДПІ на підставі ст. 20, п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та відповідно до наказу Тернопільської ОДПІ № 583 від 19.02.2014 року було проведено виїзну позапланову перевірку фінансово-господарської діяльності ТОВ «Альпо» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2010 р. по 19.02.2014 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 р. по 19.02.2014 р.

За результатами перевірки було складено акт № 1631/22-01/32549973 від 20 березня 2014 року (а.с. 8-25).

Згідно цього акту встановлено порушення ТОВ «Альпо» пп. «а» п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено завищення декларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток на суму 7761873,00 гривні, а саме за 2013 рік на суму 7761873,00 гривні, заниження податку на прибуток всього на суму 713693,00 гривні, в тому числі за 2013 рік - 713693,00 гривні.

31 березня 2014 року Тернопільською ОДПІ на підставі акту перевірки № 1631/22-01/32549973 від 20.03.2014 було винесено податкові повідомлення-рішення № , яким згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, абз. 2 п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України ТОВ «Альпо» збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «Податок на прибуток приватних підприємств» на суму 892116,25 гривень, в тому числі: 713693 гривень - основного платежу та 178423,25 гривень - штрафних (фінансових) санкцій; № , яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 7761873 гривні.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про незаконність цих рішень з таких підстав.

Висновки податкового органу про заниження податкових зобов'язань позивачем базуються на тому, що перевіркою повноти визначення скоригованих валових витрат та витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за період з 01.04.2010 р. по 31.12.2013 р. встановлено їх завищення всього на суму 442740,00 гривень, в тому у числі за 2013 рік 442740 гривень.

Зокрема, податковим органом зроблено висновок про завищення задекларованих показників у рядку 06.5 ІВ Декларацій «інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати» в загальній сумі 442740,00 гривень, виходячи з того, що в ході перевірки встановлено, що по бухгалтерському рахунку 68.5 «Розрахунки з іншими кредиторами» станом на початок періоду перевірки (01.04.2010 р.) рахується дебіторська заборгованість в сумі 442740,00 гривень по взаємовідносинах з контрагентом ТОВ «Югстройінвест», яка віднесена до складу інших витрат по декларації з податку на прибуток за 2013 рік. Податковий орган посилається на пп. 11.2.1 п. 11.2 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», та зазначає, що оскільки витрати понесені платником в період дії Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що давало підстави передбачені п. 11.2.1 вищезазначеного Закону для віднесення до складу витрат сум перерахованих коштів.

Тому Тернопільська ОДПІ вважає, що в порушення п. 44.1 ст. 44, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України ТОВ «Альпо» завищено інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати за 2013 рік на загальну суму 442740 гривень, без підтверджуючих документів.

Такі висновки є неправильними з огляд на таке.

Відповідно до вимог п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно вимог пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат - витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Разом з тим, відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

- витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

- інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

- крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 138.10.6 «г» до складу інших витрат включаються інші витрати звичайної діяльності (крім фінансових витрат), не пов'язані безпосередньо з виробництвом та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, зокрема суми безнадійної дебіторської заборгованості з урахуванням підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: а) заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності; б) прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, що не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії кредитора, спрямовані на примусове стягнення майна боржника, не призвели до повного погашення заборгованості; в) заборгованість суб'єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв'язку з їх ліквідацією; г) заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності коштів, одержаних після звернення кредитором стягнення на заставлене майно відповідно до закону та договору, за умови, що інші дії кредитора щодо примусового стягнення іншого майна позичальника, визначені нормативно-правовими актами, не призвели до повного покриття заборгованості; ґ) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством; д) прострочена заборгованість померлих фізичних осіб, а також осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, недієздатними або оголошені померлими, а також прострочена заборгованість фізичних осіб, засуджених до позбавлення волі.

Судом встановлено, що 20.06.2006 року між ТОВ «Альпо» (Замовник) та ТОВ «Югстройінвест» (Підрядник) було укладено договір генерального підряду № 20/06, відповідно до якого Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе функції підрядника та виконує будівельні, монтажні, пусконалагоджувальні роботи, передбачені проектно-кошторисною документацією об'єкта будівництва «Виставково-торговий центр «Меблеві технології по Фіолентовському шосе у м. Севастополі», а замовник оплачує вартість виконаних підрядником робіт та виконання ним функцій Замовника.

Рішенням господарського суду міста Севастополя від 01.12.2009 року у справі № 5020-1/093-10/027 за позовом ТОВ «Альпо» до ТОВ «Югстройінвест» про стягнення заборгованості та розірвання договору, позовні вимоги ТОВ «Альпо» задоволено в повному обсязі, розірвано договір генерального підряду № 20/06 від 20.06.2006 року та стягнуто на користь ТОВ «Альпо» з ТОВ «Югстройінвест» заборгованість в розмірі 442740,46 гривень.

Ухвалою господарського суду міста Севастополя від 02.12.2010 року у справі № 5020-4/075 за заявою управління Пенсійного фонду України в Нахімовському районі міста Севастополя до ТОВ «Югстройінвест» про визнання боржника банкрутом, затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс «Югстройінвест» та встановлено, що вимоги, не задоволені за недостатністю майна, зокрема і боргові зобов'язання перед ТОВ «Альпо» в сумі 447488,86 гривень, вважаються погашеними.

30 червня 2013 року ТОВ «Альпо» було складено бухгалтерську довідку, відповідно до якої станом на 30.06.2013 року за ТОВ «Югстройінвест» рахується заборгованість перед ТОВ «Альпо» в сумі 442740,46 гривень, яка має статус безнадійної, в зв'язку з чим згідно пп. «г» пп. 138.10.6 п. 138.10 ст. 138, ст. 14 Податкового кодексу України дану суму в податковому обліку необхідно віднести до складу інших витрат.

Отже, оскільки наявність заборгованості підтверджена рішенням господарського суду міста Севастополя у справі № 5020-1/093-10/027 від 01.12.2009 року, а відповідно до ухвали господарського суду міста Севастополя у справі № 5020-4/075 від 02.12.2010 року дана заборгованість згідно приписів пп. 14.1.11 Податкового кодексу України є безнадійною, ТОВ «Альпо» правомірно віднесло суму 442740,46 гривень до складу інших витрат та відобразило її в рядку 06.5 ІВ Декларації з податку на прибуток за 2013 рік «інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати», в зв'язку з чим висновки посадових осіб Тернопільської ОДПІ викладені в акті перевірки в цій частині не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Також, актом перевірки посадовими особами Тернопільської ОДПІ встановлено заниження ТОВ «Альпо» скоригованого валового доходу за період з 01.04.2010 р. по 31.12.2013 р. в сумі 11075412 гривень, в тому числі за 2013 рік в сумі 11075412 гривень.

Зокрема, перевіркою встановлено, що ТОВ «Альпо» (Покупець) укладено контракт № 1 від 26.06.2003 року з нерезидентом - «Alpo» (Продавець), відповідно до умов якого Продавець виготовляє та постачає, а Покупець одержує у власність товарно-матеріальні цінності, а саме ламіновані щити, меблеву фурнітуру, виставкові елементи, технологічне обладнання й інструменти для обробки деревини та продуктів її переробки в номенклатурі за цінами, визначеними специфікацією, а покупець зобов'язується прийняти зазначену продукцію та оплатити Продавцю її вартість. Сума контракту визначена сторонами в розмірі 5000000,00 євро.

Пунктом 3.1 даного контракту визначено, що продукція, яка підлягає передачі у власність Покупця за даною угодою поставляється Продавцем на умовах FCA (франко-перевізник), підприємство «Alpo», вул. Дворцова, 7 Нєдорадз Республіка Польща, у розумінні «Інкотермс 1990».

Згідно п. 10.1 Контракту, останній набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками договірних сторін.

Доповненням № 8 від 02.01.2009 року до Контракту пункт 10.1 викладено в новій редакції: «дійсний контракт набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками договірних сторін і діє до повного виконання ними своїх зобов'язань».

Перевіркою встановлено, що на початок періоду перевірки 01.04.2010 року по даному контракту рахувалась дебіторська заборгованість в сумі 1003068,58 євро. Станом на 19.02.2014 року кредиторська заборгованість становить 1003068,58 євро, що відображено в бухгалтерському обліку по кредиту рахунку 632.

Відповідно до акту попередньої перевірки остання поставка нерезидента «Alpo» на територію України здійснена 22.12.2009 року згідно ВМД ІМ-40 №8148. Ніяких інших документів, що підтверджують вчинення будь-яких дій (в розумінні ст. 20 Конвенції ООН «Про позовну давність у міжнародній купівлі-продажу товарів 1974 року» (далі - Конвенція ООН 1947 року), Кредитором чи Боржником до закінчення останнього дня строку (22.12.2013 р.), які спричиняють поновлення строку позовної давності встановленого ст. 8 Конвенції ООН 1974 року, ТОВ «Альпо» при проведенні перевірки не представило.

Враховуючи наведене, Тернопільською ОДПІ зроблено висновок, що кредиторська заборгованість в сумі 1003068,58 євро станом на 31.12.2013 року є простроченою і підлягає включенню до складу доходу підприємства. Курс НБУ гривня/євро станом на 30.12.2013 року становив 11,041530.

Таким чином, на думку посадових осіб Тернопільської ОДПІ, в порушення пп. «а» п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14, пп. 135.5.4 п. 135.4 ст. 135 Податкового кодексу України ТОВ «Альпо» не включено до складу рядка 03 ІД «Інші доходи» декларацій з податку на прибуток за 2013 рік суму безнадійної заборгованості всього на суму 11075412 гривень.

Згідно вимог п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України інші доходи включають, зокрема, вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Умови, за яких вимоги покупця та продавця один до одного, що випливають з договору міжнародної купівлі-продажу товарів або пов'язані з його порушенням, припиненням або недійсністю, не можуть бути задоволені внаслідок закінчення певного періоду часу. Такий період часу надалі іменується «строком позовної давності» визначаються Конвенцією ООН «Про позовну давність у міжнародній купівлі-продажу товарів 1974 року», підписана Україною 14.06.1974 р., ратифікована Україною 14.07.1993 р., набула чинності для України 01.04.1994 р.

Відповідно до ст. 8 Конвенції ООН 1974 року строк позовної давності встановлюється у чотири роки.

Статтею 19 Конвенції ООН 1974 року визначено, що якщо кредитор до закінчення строку позовної давності вчинить у державі, де боржник має своє комерційне підприємство, будь-яку дію, не передбачену статтями 13, 14, 15 і 16, але яка відповідно до права цієї держави спричиняється до поновлення строку позовної давності, то розпочинається новий чотирирічний строк позовної давності, який обчислюється від дня, передбаченого правом такої держави.

Відповідно до ст. 20 Конвенції ООН 1974 року, якщо боржник до закінчення строку позовної давності у письмовій формі визнає своє зобов'язання перед кредитором, то від дня такого визнання розпочинається новий чотирирічний строк давності позову.

Як встановлено судом, 31.12.2012 року між ТОВ «Альпо» та підприємством «Alpo» (республіка Польща) було підписано акт звірки взаємних розрахунків, відповідно до якого заборгованість ТОВ «Альпо» перед нерезидентом - підприємством «Alpo» станом на 31.12.2012 року становить 995400,10 євро (а.с. 93).

Суд першої інстанції правильно вказав, що підписанням цього акту позивач фактично у письмовий формі визнав існуюче зобов'язання, що потягло відлік нового чотирирічного строку позовної давності, який станом на 31.12.2013 року не закінчився.

Доводи апелянта про неподання цього акту перевіряючим не дають підстав стверджувати, що цей документ був відсутній. Крім того, своїм листом від 05.03.2014 р. (а.с. 94) Тернопільська ОДПІ вимагала надати інформацію лише щодо термінів виникнення кредиторської заборгованості та завірених належним чином контрактів та доповненнями до них, а не інформацію про закінчення перебігу строку позовної давності. Запитувана інформація була надана Тернопільській ОДПІ згідно супровідного листа № 8 від 06.03.2014 р.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно визнав безпідставними висновки податкового органу про завищення декларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на суму 7761873,00 гривень за 2013 рік та про заниження податку на прибуток на суму 7133693,00 гривень за 2013 рік внаслідок порушення п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 (віднесення суми 442740,46 гривень до складу інших витрат та відображення її в рядку 06.5 ІВ Декларації з податку на прибуток за 2013 рік «інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати»), пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України та скасував податкові повідомлення-рішення № та № від 31 березня 2014 року.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, що викладені в постанові суду.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 травня 2014 року у справі № 819/751/14-a - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 31 травня 2016 року.