Справа № 826/14727/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 травня 2016 року № 826/14727/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., вирішив у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Спринтер К»
доДержавної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання недійсним та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.02.2015р. № , від 13.02.2015 р. №

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Дочірнє підприємство «Спринтер К» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання недійсним та скасування податкових повідомлень-рішень від 13.02.2015р. № , від 13.02.2015 р. № .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що податковим органом необґрунтовано прийнято податкові повідомлення-рішення від 13.02.2015р. № , № , оскільки позивачем не було порушено строків сплати суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість. Так, на думку позивача висновків про порушення позивачем строків сплати податкових зобов'язань податковим органом здійснено внаслідок неврахування заяви позивача від 21.02.2013 р. №60 про відкликання поданого до податкового органу 20.02.2015 р. уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість реєстраційний номер документа: від 20.02.2015 р., від 20.02.2015 р. та уточнюючого додатку 5 розшифровка податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів реєстраційний номер документа: від 20.02.2015 р. та від 20.02.2015 р., у зв'язку допущеною помилкою. З метою виправити вказані помилки позивачем було подано дві уточнюючі декларації реєстраційний номер документа: та . Внаслідок неврахування податковим органом поданих позивачем уточнюючих декларацій на кореспондентському рахунку позивача було відображено податкові зобов'язання у вигляді подвійного нарахування.

Відповідачем в судовому засіданні 28.09.2015 р. було подано заперечення проти позову від 24.09.2015 р., мотивація яких співпадає з доводами, викладеними в акті перевірки № 105/26-54-15-01-11 від 30.01.2015 р., а саме, за даними інтегрованої картки платника позивачем порушено строки сплати сум узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість у розмірі 680 444,90 грн. на 30 днів, та у розмірі 125 507,05 грн. на 46 днів, отже застосування штрафних санкцій є обґрунтованим.

В судовому засіданні 26.11.2015 року за згодою представника відповідача судом було задоволено заяву позивача та було здійснено заміну позивача - Дочірнє підприємство «Спринтер К» його правонаступником ТОВ «Спринтер К» у зв'язку зі зміною організаційно-правової форми позивача (докази у справі).

Також в судовому засіданні 26.11.2015 року відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, за згодою представників сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Податковим повідомленням-рішенням Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 13.02.2015 р. № за затримку на 28, 25, 25, 18, 18, 14, 8, 8, 8, 6 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 680 444,90 грн. позивачу визначено штраф у розмірі 10 % у сумі 68 044,49 грн.

Податковим повідомленням-рішенням Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 13.02.2015 р. № за затримку на 46 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 125 507,05 грн. позивачу визначено штраф у розмірі 20 % у сумі 25 141,41 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийнято на підставі висновків Акта перевірки від 30.01.2015 р. № 105/26-54-15-01-11 правил сплати (перерахування) податку на до дану вартість. Перевіркою, зокрема, було встановлено порушення позивачем вимог п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла до 01.01.2015 р.) та несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 125 507,05 грн. (із затримкою 46 днів).

При цьому, порушення позивачем строків сплати податкового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 680 444,90 грн. (із затримкою до 30 днів) в акті перевірки не відображено.

За результатами перевірки згідно п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України застосовано штраф у розмірі 68 044,49 грн. (680 444,90 грн. х 10%) та у розмірі 25 101,41 грн. (125 507,05 грн. х 20%).

За результатами адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень скарги позивача залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

20.02.2013 р. позивачем було подано уточнюючі декларації з податку на додану вартість (надалі - декларації): за вересень 2011 р. реєстраційний №; за грудень 2011 р. реєстраційний № було здійснено самостійне донарахування податків та зборів у розмірі 330 000 (триста тисяч гривень) грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №494 від 20.02.2013 р. із яких, за вересень 2011 р. - 98 236 (дев'яносто вісім тисяч двісті тридцять шість) грн. 00 коп.; за грудень 2011 р. - 197 365 (сто дев'яносто сім тисяч триста шістдесят п'ять) грн. 00 коп.

Так, в уточнюючій декларації реєстраційний № згідно р.25 сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду (рядок 18 - рядок 21.1 - рядок 21.2) у графі 6 зазначено 98 236,00 грн., отримано податковим органом 20.02.2013 р.

В уточнюючій декларації реєстраційний № згідно р.25 сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду (рядок 18 - рядок 21.1 - рядок 21.2) у графі 6 зазначено 197 365,00 грн.

Позивач листом № 60 від 21.02.2013 р. повідомив відповідача про самостійно виявлені помилки у раніше поданих деклараціях та з метою виправити вказані помилки позивачем 21.02.2013 р. було подано дві уточнюючі декларації за реєстраційними № та № .

В уточнюючій декларації реєстраційний № згідно р.25 сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду (рядок 18 - рядок 21.1 - рядок 21.2) у графі 6 зазначено 98 236,00 грн., відповідно до рядка 26 позивачем самостійно нараховано суму штрафу у зв'язку з виправленням помилки у розмірі 2 947,00 грн.

В уточнюючій декларації реєстраційний № згідно р.25 сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду (рядок 18 - рядок 21.1 - рядок 21.2) у графі 6 зазначено 197 365,00 грн., відповідно до рядка 26 позивачем самостійно нараховано суму штрафу у зв'язку з виправленням помилки у розмірі 5 921,00 грн.

20.03.2013 р. позивачем було подано Основну декларацію з податку на додану вартість за лютий 2013 р. реєстраційний № , у рядку 18 та рядку 25 зазначено 206 086,00 грн. Сплата податку у розмірі 206 086 (двісті шість тисяч вісімдесят шість) грн. 00 коп. підтверджується платіжним дорученням №754 від 21.03.2013 р.

18.04.2013 р. позивачем було подано Основну декларацію з податку на додану вартість за березень 2013 р. реєстраційний № у рядку 18 та рядку 25 зазначено 200 473,00 грн. Сплата податку у розмірі 200 473 (двісті тисяч чотириста сімдесят три) грн. 00 коп. підтверджується платіжним дорученням №1034 від 18.04.2013 р.

17.05.2013 р. позивачем було подано Основну декларацію з податку на додану вартість за квітень 2013 р. реєстраційний № у рядку 18 та рядку 25 зазначено 202 290,00 грн. Сплата податку у розмірі 202 290 (двісті дві тисячі двісті дев'яносто) грн. 00 коп. підтверджується платіжним дорученням №1384 від 20.05.2013 р.

25.04.2013 р. позивачем було подано уточнюючі декларації реєстраційний № у рядку 18 та рядку 25 зазначено 98 236,00 грн. та № у рядку 18 та рядку 25 зазначено 197 365,00 грн., з метою урегулювання відображення податкових зобов'язань щодо господарських операцій за вересень, грудень 2011 року.

14.06.2013 р. позивачем було подано Основну декларацію за травень 2013 р. реєстраційний № у рядку 18 та рядку 25 зазначено 201 805,00 грн. Сплата податку у розмірі у розмірі 201 805 (двісті одна тисяча вісімсот п'ять гривень) грн. підтверджується платіжним дорученням №1750 від 19.06.2013 р.

Відповідно до п. 54.1 статті 54 ПК України - крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з положеннями статті 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно з вимогами п. 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

50.1. У разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Згідно з п. 87.1 статті 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 ПК України податковим боргом розуміється сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

В силу положень п. 87.9 статті 87 ПК України в разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

З аналізу положень п. 87.9 статті 87 ПК України вбачається, що законом імперативно встановлено обов'язок податкового органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, а платнику податків встановлено заборону спрямовувати кошти на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу (крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування).

Пунктом 126.1 статті 126 ПК України передбачено, в разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Дослідивши наявні у справі податкові декларації позивача з податку на додану вартість основні та уточненні, а також виписки банку про рух коштів позивача щодо перерахування податку на додану вартість за вказаними деклараціями, суд дійшов висновку про те, що висновки акту перевірки про порушення позивачем строків сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість, спростовуються поданими позивачем доказами.

Натомість, посилання відповідача на те, що нарахування позивачу штрафу податковими повідомленнями-рішеннями було здійснено на підставі даних інтегрованої картки платника, як обґрунтовані судом не приймаються, оскільки, спростовуються дослідженими судом податковими деклараціями та платіжними документами (виписками), що підтверджують сплату позивачем сум узгоджених податкових зобов'язань у строки та у порядку, визначеному Податковим кодексом України.

За таких обставин, враховуючи що відповідач не довів власної позиції щодо того, що підприємство не сплатило податок на додану вартість згідно податкових декларацій за вересень, грудень 2011 р. з урахуванням уточнюючих декларацій поданих у 2013 році, з порушенням граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов'язання, а позивач надав докази на підтвердження своєчасної та в повному обсязі сплати самостійно визначених ним сум грошових зобов'язань з ПДВ за вказаний період, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених судом фактів та обставин, враховуючи, що докази, наведені відповідачем не доводять правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення, а позивачем доведено суду обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення від 13.02.2015р. № та № підлягають скасуванню.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В порушення вимог ч. 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України відповідачем не доведено з посиланням на докази правомірності та обґрунтованості прийняття податкових повідомлень-рішень від 13.02.2015р. № та № .

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи, що докази, наведені відповідачем у запереченнях на позов, не спростовують доводи позивача, суд дійшов висновку, що адміністративний підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69-71, 94, ч. 4 ст. 122, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Спринтер К» задовольнити.

2. Податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 13.02.2015р. № визнати недійсним та скасувати.

3. Податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 13.02.2015р. № визнати недійсним та скасувати.

4. Судові витрати у сумі 186,29 гривень присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спринтер К» за рахунок Державного бюджету України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук