Справа № 2-а-9218/10/2270
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-9218/10/2270
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 року м. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіМатущака В.В.
при секретаріГук В.В.
за участі:представнків сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області , Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому про стягнення коштів та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 у січні 2006 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з позовом, в якому просив стягнути з ДПІ у м. Хмельницькому грошову допомогу в розмірі 7240,22 грн., оплату праці за роботу в надурочний час в розмірі 14028,00 грн., доплату за роботу в нічний час в розмірі 586,00 грн. компенсацію за 12 днів невикористаної відпустки в розмірі 442,08 грн. та оплату праці за роботу у святкові дні в розмірі 367,08 грн., а всього - 22664,06 грн., а також грошове забезпечення за час затримки розрахунку в розмірі 3278,76 грн. та компенсації моральної шкоди в розмірі 8000,00 грн., посилаючись на те, що після його звільнення з органів Державної податкової інспекції йому не було виплачено належних виплат.

В судовому засіданні ОСОБА_3 збільшив позовні вимоги, просив додатково стягнути з відповідачів 100 відсоткову надбавку в розмірі 2369,03 грн., винагороду за вислугу років 195,77 грн., оплату праці за роботу в надурочний час в розмірі 15378,00 грн., доплату праці за роботу в нічний час в розмірі 589,07 грн., грошову компенсацію за невикористані дні відпустки в розмірі 921,00 грн.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 18.08.2006 ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позову.

Постановою апеляційного суду Хмельницької області від 16.11.2006 постанову Хмельницького міськрайонного суду від 18.08.2006 скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з державної податкової адміністрації у Хмельницькій області на користь ОСОБА_3 847,32 грн. компенсації за невикористану відпустку та 195,00 грн. різниці в оплаті відсоткової надбавки за вислугу років, а всього 1042,32 грн. В решті у задоволені позовних вимог відмовлено.

Ухвалою ВАС України від 16.11.2010 вказану постанову апеляційного суду скасовано та направлено на новий розгляд до Хмельницького окружного адміністративного суду.

В ході розгляду справи позивач збільшив, доповнив та уточнив позовні вимоги. У своїй заяві наполягав на доплаті праці за понадурочний час за період з березня 2004 по серпень 2005 в розмірі 23038,00 грн. та доплати за роботу у нічний час в розмірі 35 % за цей же період в розмірі 1176,00 грн., грошовій компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2003-2005 роки, всього - 23 доби в розмірі 2346,00 грн., просив стягнути різницю суми невиплаченої суми надбавки за вислугу років за цей період в розмірі 5% щомісяця, що становить 195,77 грн., наполягав на виплаті 100% надбавки за особливі умови служби, професійний ризик за період січень 2003 по липень 2004 в розмірі 187,00 грн. Крім того позивач наполягав на виплаті грошової допомоги при звільнені в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 13 років календарної служби в розмірі 16250,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідачів завдані йому збитки в результаті несвоєчасної виплати при звільнені належних сум грошового забезпечення упродовж листопада 2005 - грудень 2010 в результаті інфляційних процесів в Україні, а також 3% річних від простроченої суми, а всього 49110,00 грн.

Крім цього позивач просить стягнути з відповідачів 20000,00 грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що відповідачами під час його служби так і вдень звільнення грубо порушено Конституцію України, норми та приписи усіх нормативно правових актів, які регулюють оплату праці працівників податкової міліції.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.02.2011 ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позову.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.07.2011 постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.02.2011 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.01.2016 вказану постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.02.2011 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.07.2011 скасовано в частині вимог, що стосується надбавки за особливі умови служби, професійний ризик, кваліфікацію та виконання особливо важких завдань та справу в цій частині направлено на новий розгляд до Хмельницького окружного адміністративного суду. В решті судові рішення залишені без змін.

Даною ухвалою визначено, що судовими рішеннями було визнано факт неправильного нарахування винагороди за вислугу років (не 20% посадового окладу, а 25%) та зобов'язано здійснити виплату різниці, що і було зроблено відповідачем у січні 2007 року. Таким чином, у зв'язку зі зміною розміру посадового окладу підлягала перерахунку і надбавка за особливі умови служби, професійний ризик, кваліфікацію та виконання особливо важливих завдань. Відповідачем такого перерахунку не було проведено, а суди попередніх інстанцій відмовляючи у задоволенні позову в цій частині на це увагу не звернули й не встановили законність та обґрунтованість такої вимоги, тому судові рішення в цій частині підлягають скасуванню.

У випадку встановлення судами підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення періодичних виплат під час проходження служби необхідно з'ясувати правомірність та підставність позовної вимоги про стягнення коштів за час прострочення виплати сум грошового забезпечення та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою суду від 09.03.2016 суддя Матущак В.В. прийняв до свого провадження дану адміністративну справу та призначив її до розгляду.

Ухвалою суду від 19.04.2016 вирішено клопотання представника головного управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області задовольнити. Замінити відповідача - Державну податкову адміністрацію України у Хмельницькій області на її правонаступника - головне управління Державної фіскальної служби України у Хмельницькій області.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в частині відшкодування надбавки за особливі умови служби, професійний ризик, кваліфікацію та виконання особливо важких завдань в розмірі 100% грошового забезпечення (окладів та надбавки за вислугу років), просив задовольнити.

Крім того позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 9000,00 грн., мотивуючи тим, що непрофесійними діями відділу кадрів, позивачу було занижено вислугу років, що призвело до зменшення днів відпустки з 35 днів до 30 днів, яка надавалася позивачу впродовж трьох років. Відповідно була зменшені і надбавка за вислугу років замість 25% надавалася в розмірі 20% та, як наслідок, і 100% надбавка нараховувалася неправильно. Через вказані порушення відповідачів позивач зазнав моральних страждань, погіршилися стосунки з дружиною, друзями, родичами.

Представники відповідачів заперечила проти задоволення позовних вимог та надали суду письмові заперечення. У своїх поясненнях вказали, що розрахунок із ОСОБА_3 при звільнені проведено повністю та у відповідності до вимог чинного законодавства. Зазначають, що законодавством щодо заробітної плати не конкретизовано перелік виплат, у разі невчасного нарахування і виплати яких потрібно компенсувати втрату їх частини. Компенсація нараховується один раз безпосередньо перед виплатою заборгованості щодо заробітної плати. Виплата компенсації здійснюється в місяці, у якому виплачується заборгованість заробітної плати за відповідний місяць.

Стосовно стягнення моральної шкоди, відповідачі наголошують, що позивачем не доведено наявності моральної шкоди, не надано доказів щодо визначення розміру шкоди, тяжкості вимушених змін та зусиль, які знадобилися позивачу для нормального життя.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Встановлено, що відповідно до послужного списку з 27.05.1997 по 13.10.2005 ОСОБА_3 проходив службу в органах податкової міліції ДПА в Хмельницькій області . Позивач є особою, яка працювала в спеціальному режимі.

Наказом голови ДПА України у Хмельницькій області №372-0 від 13.10.2005 ОСОБА_4 звільнений з податкової міліції за ст.63 п."з"( через скорочення штатів) з вислугою 13 років 01 місяць 13 днів, та при розрахунку проведено виплату компенсацію за 8 днів невикористаної відпустки.

Відповідно до приписів ст.21 Положення про проходження служби для осіб рядового та начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад встановлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні.

Позивач у заяві про уточнення позовних вимог просив відшкодувати йому надбавки за особливі умови служби, професійний ризик, кваліфікацію та виконання особливо важких завдань в розмірі 100% грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років)

У своїх вимогах позивач вказує на те, що у період із січня 2003 по липень 2004 100% надбавка нараховувалася із заниженої надбавки за вислугу років, чим порушено Указ Президента України від 22.03.2002 №288/2002.

Однак, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1592 від 03.12.1996 "Про умови оплати праці працівників органів державної податкової служби" та Указу Президента України №288 від 22.03.2002, який набрати чинності з 01.01.2003 позивач отримував надбавку за особливі умови праці у розмірі 50% окладу грошового утримання і надбавки за особливі умови служби, професійний ризик, кваліфікацію та виконання особливих завдань (в т.ч. за перепрацювання робочого часу за роботу вихідні і святкові дні, оплати нічних) у розмірі 100% грошового забезпечення.

Виплата 100% надбавки за особливі умови служби, професійний ризик, виплачуться з врахуванням процентної надбавки за вислугу років.

Як зазначено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13.01.21016 по даній справі: "... у зв'язку із специфічними умовами праці (служби) позивачу проводилася виплата 50% надбавки за особливі умови праці, 100% надбавка за особливі умови служби, професійний ризик, що підтверджується розрахунковими листами..."

Згідно платіжного доручення №1 від 16.01.2007 на виконання постанови апеляційного суду Хмельницької області від 16.11.2006 ОСОБА_3 виплачено 1042,32 грн., з яких 847,32 грн. - кошти за невикористану відпустку за 23 дні та 195,00 грн. - 5-ти % різниця винагороди за вислугу років.

В судовому засіданні позивач не заперечував проти наявності проведеної відповідачем виплати.

Слід зазначити, що порядок нарахування та виплати компенсації працівникам втрати частини заробітної плати, нарахованої з 01.01.01.2001, регламентується Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі - Закон) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку із порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою КМУ від 21 (далі - Порядок.02.2001 №159).

Суд звертає увагу на те, що ні вищезазначеними Законом, ні Порядком щодо заробітної плати не конкретизовано перелік виплат, у разі невчасного нарахування і виплати яких потрібно компенсувати втрату їх частини.

Відповідно до ст.4 вищезгаданого Закону та п.п.5, 7 Порядку компенсація нараховується один раз безпосередньо перед виплатою заборгованості щодо заробітної плати. Виплата компенсації здійснюється в місяці, у якому виплачується заборгованість заробітної плати за відповідний місяць.

Враховуючи викладене, суд робить висновок, що з позивачем проведено розрахунок в повній мірі та відповідно до чинного на той час законодавства, відтак позовна вимога щодо відшкодування надбавки за особливі умови служби, професійний ризик, кваліфікацію та виконання особливо важких завдань в розмірі 100% грошового забезпечення (окладів та надбавки за вислугу років) задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з відповідачів у розмірі 9000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з приписами ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Оскільки позивачем не надано відповідних доказів про неправомірність рішення, дії чи бездіяльність відповідачів, наявність протиправної поведінки, вини, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою, позивач не довів істотність змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу ділової репутації, суд вважає, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди з відповідачів задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що відповідачі діяли в межах своєї компетенції та у відповідності з законодавчими актами України, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст.158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 27 травня 2016 року

Суддя/підпис/В.В. Матущак
"Згідно з оригіналом" Суддя В.В. Матущак