Справа № 362/5769/15-а
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 362/5769/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Медведєв К.В.
Суддя-доповідач: Шостак О.О.
ПОСТАНОВА
Іменем України

24 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Шостака О.О.,

суддів Желтобрюх І.Л., Мамчура Я.С.,

при секретарі Лебедєвій Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій, бездіяльності, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати протиправними дії щодо винесення рішення від 09.02.2015 №101/04 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 згідно вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- визнати протиправним та скасувати рішення від 09.02.2015 №101/04 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії згідно вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- визнати протиправною бездіяльність щодо не призначення ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, пенсії згідно вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати вжити невідкладних заходів та прийняти рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 пенсії згідно вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2016 року в задоволенні позовну відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що прийнята з порушенням судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2), що підтверджується посвідченням, виданим на ім`я позивача №376830.

08 жовтня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив призначити йому пенсію зі зниженням пенсійного віку на 10 років як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, додавши до заяви документи, необхідні для призначення пенсії.

Листом УПФУ в м. Василькові та Васильківському районі Київської області від 09.01.2014 № 101/04 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, з посиланням на те, що позивачем не надано довідки за формою 122 та первинних документів, які підтверджують участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження.

Також відповідач зазначив, що надана позивачем довідка від 15.10.1992 про роботу в зоні відчуження, яка видана МП «Вікторія», управлінням пенсійного фонду не приймається з огляду на те, що позивач згідно трудової книжки в останньому не працював та відсутні документи про те, що МП «Вікторія» є правонаступником або зберігачем архіву Чорнобильського районного міжколгоспного Виробничо інкубаторно-птахівничого підприємства, де працював ОСОБА_1 на посаді водія в період з 27.02.1986 по 09.07.1986 згідно трудової книжки.

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач при зверненні до відповідача для призначення пенсії не надав всіх документів, необхідних для призначення останньому пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення», умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, на 10 років.

Зазначеній категорії осіб, згідно зі ст. 65 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» за поданням районних державних адміністрацій Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС України, Радою Міністрів АРК, державними адміністраціями областей, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями видаються посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС».

Дані посвідчення є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими зазначеним Законом.

Відповідно до п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в МЮУ 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії за віком, в тому числі, додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

При цьому, Верховний Суд України у постановах від 21.11.2006 та 04.09.2015 (справи № 21-1048во06, № 690/23/15-а відповідно) висловлював правовий висновок щодо застосування положень статті 55 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи». Зокрема, вказав, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» , у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Так, зокрема, відповідно до п. 2 ст. 14 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеними до 2 категорії, є особи, які працювали у зоні відчуження:

- з моменту аварії до 01.07.1986 р. - незалежно від кількості робочих днів;

- з 01.07.1986 р. по 31.12.1986 р. - не менше 5 календарних днів;

- у 1987 р. - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи;

- евакуйовані у 1986 р. із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття);

- особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 26.04.1986 по 05.05.1986 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та був зайнятий на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії, що підтверджується довідкою №18 від 05.05.1986, виданої директором Чорнобильського районного міжколгоспного Виробничого інкубаторно-птахівничого підприємства та довідкою №25 від 15.10.1992, виданою МП «Вікторія».

Зазначені документи належним чином підтверджують період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та підтверджують право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Доводи, які наводить відповідач в своїх запереченнях на апеляційну скаргу відносно того, що відповідно до листа директора МП «Вікторія» від 25.12.2014 №2778/4 довідка від 15.10.1992 №25 була видана помилково так як МП «Вікторія» не є правонаступником або зберігачем архіву Чорнобильського районного міжколгоспного Виробничо інкубаторно-птахівничого підприємства колегією суддів не приймаються з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно п.3 наказу №20 від 20.10.1986 Київського обласного виробничого об`єднання з птахівництва «Про припинення діяльності Чорнобильського районного міжколгоспного Виробничо інкубаторно-птахівничого підприємства» наказано директору Бородянської міжколгоспної інкубаторної станції прийняти на тимчасове зберігання опечатаний шкаф з архівними документами від Чорнобильського районного міжколгоспного Виробничо інкубаторно-птахівничого підприємства.

Відповідно до рішення від 27.12.1990 №165 виконавчого комітету Бородянської районної ради народних депутатів, було розглянуто та задоволено клопотання Бородянської міжколгоспної інкубаторної станції про створення на її базі МП «Вікторія».

З огляду на викладене, на момент видачі довідки від 15.10.1992 №25 архів Чорнобильського районного міжколгоспного Виробничо інкубаторно-птахівничого підприємства перебував на зберіганні МП «Вітокрія».

Крім того, з тексту листа директора МП «Вікторія» від 25.12.2014 №2778/4 вбачається, що підприємство мало на зберіганні документи щодо діяльності Чорнобильського районного міжколгоспного Виробничо інкубаторно-птахівничого підприємства та які були повернуті його керівництву.

При цьому, колегія суддів зазначає, що дійсність посвідчення позивача, як учасника ліквідації наслідків аварії не спростована відповідачем та воно не визнавалось недійсним в судовому порядку.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно положень ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення управління Пенсійного фонду України в м. Василькові та Васильківському районі Київської області від 09.01.2015 за № 101/04 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії згідно вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача вжити невідкладних заходів та прийняти рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 пенсії згідно вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів зазначає, що завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень. Єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Отже, під дискреційним повноваженням суд повинен розуміти таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Суд є правозастосовуючим органом та не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Так, колегія суддів зазначає, що розгляд заяв про призначення пенсії та прийняття рішення за результатами такого розгляду відноситься до дискреційних повноважень управління Пенсійного фонду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог з метою повного захисту прав позивача та у відповідності до ч. 2 ст. 11 КАС України зобов`язати Васильківське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.10.2014 № 316/3680 про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Що стосується решти позовних вимог судова колегія Київського апеляційного адміністративного суду зазначає, що такі вимоги не можуть слугувати способом захисту прав та інтересів позивача.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні постанови було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню є помилковим.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, тому вбачаються підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1, 4 ч.1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2016 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій, бездіяльності, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 09.01.2015 за № 101/04 управління Пенсійного фонду України в м. Василькові та Васильківському районі Київської області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії згідно вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Васильківське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.10.2014 № 316/3680 про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Шостак О.О.

Судді: Мамчур Я.С

Желтобрюх І.Л.