Справа № 824/106/16-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/106/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Спіжавка Г.Г.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

24 травня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України, про про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок та виплату заробітної плати,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області, в якому просив визнати неправомірними дії територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області щодо нарахування та виплати позивачу заробітної плати не в повному обсязі за період з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року включно, відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції від 26 жовтня 2014 року), за період з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"), а також за період з 09 вересня 2015 року по 31 грудня 2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"); зобов'язати відповідача провести позивачу перерахунок та виплату заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року включно, відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції від 26 жовтня 2014 року), за період з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд"), а також за період з 09 вересня 2015 року по 31 грудня 2015 року включно, відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") та виплатити заробітню плату в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення у праці, надбавка за вислугу років, за наявності помісячна та фіксована індексація тощо), а також відпускних, допомоги на оздоровлення та лікарняних.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивач та третя особа повноважних представників в судове засідання не направили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про часткове задоволення адміністративного позову, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та з матеріалів справи, ОСОБА_3 з 04 серпня 2014 року тимчасово перебував на посаді секретаря суду Шевченківського районного суду м. Чернівці. 15 квітня 2015 року позивача переведено на посаду секретаря суду Шевченківського районного суду м. Чернівці, а з 02 червня 2015 року він працює на посаді головного спеціаліста відділу забезпечення документообігу та ведення архіву Шевченківського районного суду м. Чернівці, що відноситься до п'ятої категорії посад державних службовців. З 02 червня 2015 року позивачу присвоєно одинадцятий ранг державного службовця.

21 січня 2016 року ОСОБА_3 звернувся з заявою до територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області щодо здійснення перерахунку та виплати йому заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 31.12.2014 року відповідно до ст. 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції від 26.10.2014 року) та за період з 29.03.2015 року по 31.12.2015 року відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд").

Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області перерахунок та виплату позивачу - ОСОБА_3 заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 31.12.2014 року відповідно до ст. 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції від 26.10.2014 року) та за період з 29.03.2015 року по 31.12.2015 року відповідно до ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") проведено не було.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, а тому звернувся до суду за захистом порушених прав.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області щодо відсутності нарахування та виплати позивачу заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року включно відповідно до статті 144 Закону України Про судоустрій і статус суддів (в редакції від 26 жовтня 2014 року) та за період з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року включно відповідно до статті 147 Закону України Про судоустрій і статус суддів (в редакції Закону України Про забезпечення права на справедливий суд). Зобов'язано територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області провести позивачу перерахунок заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року включно, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів у редакції Закону України від 14.10.2014 р. №1697-VII Про прокуратуру, та з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року включно виходячи з розміру посадового окладу, визначеного згідно з абзацом другим частини першої статті 147 Закону України від 07.07.2010 р. №2453-VI Про судоустрій і статус суддів в редакції Закону України від 12.02.2015 р. №192-VIII Про забезпечення права на справедливий суд, виплативши різницю в нарахованих сумах з урахуванням виплачених коштів. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні спору суд першої інстанції врахував не всі його обставини, тому висновки суду по суті справи не в повній мірі відповідають встановленим у ній обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Правові, організаційні, економічні та соціальні умови реалізації громадянами України права на державну службу, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті регулює Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII).

За приписами ст. 1 Закону № 3723-XII, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Статтею 33 Закону № 3723-XII передбачено, що оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю. Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю. Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47 до Постанови).

Згідно з п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 482 у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати.

Водночас, відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" мінімальна заробітна плата у 2014 році у місячному розмірі становила 1 218,00 грн. Такий самий розмір заробітної плати встановлено ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" і на 2015 рік.

Частиною 1 ст. 142 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" передбачено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з ч.1 ст. 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

При цьому 26.10.2014 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VII в частині внесення змін до ст. 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", яким визначено що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Водночас, відповідно до п.п. 2 п. 13 Розділу XIIІ Закону України "Про прокуратуру", Кабінету Міністрів України доручено: - у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; - у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Проте, всупереч Закону вимоги п.п. 2 п. 13 Розділу XIIІ Закону України "Про прокуратуру" не були виконані у оспорюваний період.

Кабінетом Міністрів України не були виконані вимоги п.п. 2 п. 13 Розділу XIIІ Закону України "Про прокуратуру".

Окрім цього, Законом України від 02.03.2015 року № 17-VІІІ "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" внесено зміни до п. 9 розділу Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" визначивши, що норми Закону України "Про судоустрій та статус суддів" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд", який набрав чинності 29.03.2015 року, затверджено нову редакцію Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Відповідно до цього Закону в новій редакції матеріальне, побутове забезпечення та соціальний захист працівників судової системи визначаються ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Статтею 147 Закону України № 2453-VI (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд") встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади.

При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Відповідно до п. п. 2 п. 13 Перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності Законом повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

Постановою КМУ від 02.09.2015 року № 644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів". Зокрема, у схемі посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів місячний посадовий оклад було визначено як коефіцієнт від місячного посадового окладу судді місцевого суду. У 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду. Зазначені зміни були опубліковані та набрали чинності 09.09.2015 року.

Отже, у період з набрання чинності 29.03.2015 року Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" до набрання чинності 09.09.2015 року вказаних вище положень постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268, розмір посадового окладу працівника суду визначається відповідно до Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" у розмірі не менше 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду для працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, з коефіцієнтом 1,3 для працівників посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців.

Водночас, доводи апелянта про відсутність у спірних правовідносинах порядку реалізації права працівника апарату суду на отримання заробітної плати в розмірі, встановленому Законом, не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки Закон України має вищу юридичну силу відносно акту Кабінету Міністрів України. При цьому, суд керується ч.ч. 1,4 ст. 8, ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України. Крім того, кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з Положенням про територіальні управління Державної судової адміністрації України, затвердженого Наказом ДСА України № 82 від 05.04.2011 року, територіальні управління відповідно до покладеного на них завдання здійснюють у межах своєї компетенції соціальне забезпечення суддів, у т.ч. суддів у відставці, а також працівників апарату місцевих судів.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач, як працівник Шевченківського районного суду м. Чернівці, має право на перерахунок посадового окладу з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року включно, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України від 07.07.2010 р. № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів у редакції Закону України від 14.10.2014 р. №1697-VII Про прокуратуру, та з 29 березня 2015 року по 08 вересня 2015 року включно, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного згідно з абзацом другим частини першої статті 147 Закону України від 07.07.2010 р. №2453-VI Про судоустрій і статус суддів в редакції Закону України від 12.02.2015 р. №192-VIII Про забезпечення права на справедливий суд.

Окрім того, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що скорочення бюджетних асигнувань може бути підставою для зменшення посадових окладів, надбавок до них та фінансування інших, передбачених Законом, гарантій, пільг і компенсацій.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі Kechko v. Ukraine Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення ст.1 Протоколу №1 Конвенції, про захист прав людини і основоположних свобод, зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Крім цього, у цій же справі Європейський суд з прав людини констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо наявності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (п. 26).

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин під час апеляційного розгляду справи доводи апеляційної скарги відповідача щодо правомірності відмови у перерахунку та виплаті позивачу заробітної плати у зв'язку з відсутністю бюджетних асигнувань не знайшли свого підтвердження.

Водночас, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови позивачу в задоволені позовних вимог в частині нарахування заробітної плати за період з 26.10.2014р. по 28.03.2015р. включно відповідно до ст. 144 Закону України Про судоустрій і статус суддів та за період з 29.03.2015р. по 08.09.2015 року включно відповідно до ст.147 Закону України Про судоустрій і статус суддів з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу.

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України "Про оплату праці" визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону України "Про державну службу" передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку в частині вирішення позовних вимог позивача, вказавши на те, що розмір доплат, надбавок і премій, які входять до структури заробітної плати, необхідно визначати в межах затвердженого фонду оплати праці.

Висновки суду по суті спору не в повній мірі відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати в частині відмови у здійснення нарахування заробітної плати за період з 26.10.2014р. по 28.03.2015р. включно, відповідно до ст.144 Закону України Про судоустрій і статус суддів, та за період з 29.03.2015р. по 08.09.2015 року включно, відповідно до ст.147 Закону України Про судоустрій і статус суддів з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу, та ухвалити нову постанову про часткове задоволення адміністративного позову.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області задовольнити частково.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області про про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок та виплату заробітної плати скасувати в частині відмови у здійснення нарахування заробітної плати за період з 26.10.2014р. по 28.03.2015р. включно, відповідно до ст.144 Закону України Про судоустрій і статус суддів та за період з 29.03.2015р. по 08.09.2015 року включно, відповідно до ст.147 Закону України Про судоустрій і статус суддів з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу.

Прийняти в цій частині нову постанову.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області здійснити ОСОБА_3 перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 28.03.2015 року включно, відповідно до ст.144 Закону України Про судоустрій і статус суддів та за період з 29.03.2015 року по 08.09.2015 року включно, відповідно до ст.147 Закону України Про судоустрій і статус суддів, виплатити її в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 31 травня 2016 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5