Справа № 821/1796/14
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" травня 2016 р. м. Київ К/800/34145/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Вербицької О.В.

суддів: Маринчак Н.Є.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря: Мартиненка Г.В.

представників:

позивача: не з'явився

відповідача: Кравченка П.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 01.07.2014 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.06.2015 року

у справі № 821/1796/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонський тепличний комбінат»

до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонський тепличний комбінат» (далі - позивач, ТОВ «Херсонський тепличний комбінат») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - відповідач, ДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 01.07.2014 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 12.05.2014 року № , № . Визнано частково протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 12.05.2014 року № в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 7 209 945,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.06.2015 року постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 01.07.2014 року залишено без змін.

Відповідач, не погоджуючись з вищевказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, оскаржив їх у касаційному порядку, просить скасувати з мотивів порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В запереченні на касаційну скаргу ТОВ «Херсонський тепличний комбінат» посилаючись на те, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, просить касаційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Крім того, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із клопотанням про заміну Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на її правонаступника - Херсонську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, колегія суддів дійшла висновку щодо обґрунтованості заявленого клопотання та наявності підстав для його задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника відповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що ДПІ проведено планову виїзну перевірку ТОВ "Херсонський тепличний комбінат" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010 року по 30.06.2013 року, за результатами якої складено акт від 28.04.2014 року № 155/21-03-22-01/37238536.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем пункту 5.9 статті 5, пункту 6.1 статті 6 Закону України від 28.12.1994 року № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» у зв'язку із завишенням від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у наступних податкових періодах за 2010 рік в сумі 1 038 939,00 грн., за І квартал 2011 року у сумі 286 203,00 грн., пунктів 135.1, 135.2 статті 135, підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пунктів 138.2, 138.4, 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 150.1 статті 150, пункту 1 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України (далі - ПК України) щодо заниження від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за ІІ квартал 2011 року в сумі 1 622 396,00 грн., за 2012 рік в сумі 2 957 432,00 грн., за 2013 рік у сумі 3 698 752,00 грн. пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 126 593,00 грн. та занижено податок на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на суму 12 714,00 грн.

На підставі акта перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 12.05.2014 року № , яким ТОВ "Херсонський тепличний комбінат" зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 9 603 721,00 грн., № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 12 714,00 грн. та штрафні санкції в розмірі 6 357,00 грн., № , яким ТОВ "Херсонський тепличний комбінат" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем в сумі 126 593,00 грн. та за штрафними санкціями в розмірі 63 467,00 грн.

Щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.05.2014 року № в частині зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 7 209 945,00 грн., суди зазначили наступне, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 5.9 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» платник податку веде податковий облік приросту (убутку) балансової вартості товарів (крім тих, що підлягають амортизації, та цінних паперів), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів (далі - запасів) на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат згідно з цим Законом (за винятком тих, що отримані безкоштовно). У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду перевищує їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових доходів платника податку у такому звітному періоді. У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду є меншою за їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових витрат платника податку у такому звітному періоді.

За змістом статті 6 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» якщо об'єкт оподаткування платника податку з числа резидентів за результатами податкового року має від'ємне значення об'єкта оподаткування (з урахуванням суми амортизаційних відрахувань), сума такого від'ємного значення підлягає включенню до складу валових витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього року у складі валових витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Пунктом 150.1 статті 150 ПК України вказано, що якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Від'ємне значення як результат розрахунку об'єкта оподаткування, отриманий від ведення діяльності, яка підлягає патентуванню, не враховується для цілей абзацу першого цього пункту та відшкодовується за рахунок доходів, отриманих у майбутніх податкових періодах від такої діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем занижено валові доходи ІV кварталу 2010 року на суму 1 038 939,00 грн., у зв'язку із недекларуванням приросту балансової вартості покупних запасів на кінець кварталу у сумі 1 038 939,00 грн., що підтверджується інформацією про залишки балансової вартості запасів по рахунках бухгалтерського обліку платника податку, а відтак висновки відповідача про заниження доходів позивача за ІV квартал 2010 року на 1 038 939,00 грн. є правомірними.

Крім того, відповідачем встановлено заниження валових витрат позивача за І квартал 2011 року на суму 752 736,28 грн. через не відображення у декларації з податку на прибуток убутку покупних запасів на вказану суму та завищення валових витрат на 1 038 939,00 грн. через відображення у декларації з податку на прибуток завищеного від'ємного значення, що склалось у позивача на початок 2011 року. Таким чином, в І кварталі 2011 року контролюючим органом було обґрунтовано зменшено від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 286 203,00 грн. (1 038 939,00 грн. - 752 736,28 грн.).

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції дійшли вірного висновку щодо правомірності висновку контролюючого органу в частині зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток за 2010 рік на суму 1 038 939,00 грн., за І квартал 2011 року - 286 203,00 грн., за ІІ квартал 2011 року на суму 286 203,00 грн., за 2012 рік на 286 203,00 грн., за 2013 рік - 496 228,00 грн.

Відповідно до пункту 138.8 статті 138 ПК України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг та включає серед інших елементів амортизацію виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно з пунктом 144.1 статті 144 ПК України амортизації підлягають витрати на придбання основних засобів, нематеріальних активів та довгострокових біологічних активів для використання в господарській діяльності.

Підпунктом 145.1.2 статті 145 ПК України передбачено, що нарахування амортизації здійснюється протягом строку корисного використання (експлуатації) об'єкта, який встановлюється наказом по підприємству при визнанні цього об'єкта активом (при зарахуванні на баланс), але не менше ніж визначено в пункті 145.1 і призупиняється на період його виводу з експлуатації (для реконструкції, модернізації, добудови, дообладнання, консервації та інших причин) на підставі документів, які свідчать про виведення таких основних засобів з експлуатації).

Відповідно до підпункту 145.1.5 пункту 145.1 статті 145 ПК України амортизація основних засобів нараховується із застосуванням таких методів: ….3) прискореного зменшення залишкової вартості, за яким річна сума амортизації визначається як добуток залишкової вартості об'єкта на початок звітного року або первісної вартості на дату початку нарахування амортизації та річної норми амортизації, яка обчислюється відповідно до строку корисного використання об'єкта і подвоюється. Метод прискореного зменшення залишкової вартості застосовується лише при нарахуванні амортизації до об'єктів основних засобів, що входять до груп 4 (машини та обладнання) та 5 (транспортні засоби).

Згідно з підпункту 145.1.3 пункту 145.1 статті 145 ПК України при визначенні строку корисного використання (експлуатації) слід ураховувати: очікуване використання об'єкта підприємством з урахуванням його потужності або продуктивності; фізичний та моральний знос, що передбачається; правові або інші обмеження щодо строків використання об'єкта та інші фактори.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем здійснено нарахування прискореної амортизації на вартість тепличного обладнання та електронної системи контролю за роботою тепличного обладнання, які в процесі експлуатації піддаються підвищеному фізичному зносу через агресивне середовище їх застосування та підвищеному моральному зносу через науково-технічний прогрес у даній галузі сільськогосподарського виробництва.

Враховуючи вищевикладене суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що нарахування амортизації, вибір методу для такого нарахування та строк корисного використання основних фондів не залежить від фінансового результату, отриманого платником податку після вибору методу нарахування амортизації основних фондів, таким чином, позивачем обгрунтовано застосовано прискорений метод нарахування амортизації.

Надаючи оцінку рішенням судів першої та апеляційної інстанцій в частині оскарження податкових повідомлень-рішень від 12.05.2014 року № , № , колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно зі пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із статтею 1 Закону України від 16.07.1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення відповідних операцій первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

За змістом частин 4, 5 статті 11 КАС України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів до своєчасного їх подання.

Відтак, для правильного вирішення спору судам необхідно з'ясувати характер та зміст операцій, які стали підставою для виникнення у позивача права на формування даних податкового обліку; дослідити всі первинні документи; встановити, за яких обставин і в який спосіб налагоджено господарські зв'язки між позивачем та його контрагентами; перевірити наявність у товариства ділової мети під час здійснення зазначених господарських операцій та з урахуванням встановлених обставин зробити вмотивований висновок.

Також, судами попередніх інстанцій не надано належної правової оцінки доводам викладених контролюючим органом в акті перевірки від 28.04.2014 року № 155/21-03-22-01/37238536 щодо наявності постанови слідчого у кримінальному провадженні, де досліджуються обставини придбання та реєстрації в 2010-2012 роках Кулаковим С.А. суб'єктів господарської діяльності, зокрема ПП «Алексгрупп».

Зазначена позиція міститься також в постанові Верховного Суду України від 15.12.2015 року.

Отже, колегія суду приходить до висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій за вказаними спірними податковими повідомленнями-рішеннями не розглянули належним чином докази, що містяться в матеріалах справи, не надали належну оцінку обставинам справи.

Викладене свідчить про порушення судом вимог статті 159 КАС України, якою передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим - рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Касаційна ж інстанція згідно з частиною 2 статті 220 КАС України не може досліджувати докази, встановлювати або визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що на підставі частини 2 статті 227 КАС України рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.05.2014 року № , № , як такі, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а справа підлягає направленню в цій частині на новий розгляд для достовірного з'ясування та правильного вирішення спору по суті.

Під час нового судового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, повно та об'єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити обґрунтоване рішення.

Відповідно до вищевикладеного, касаційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 210 - 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ :

Здійснити процесуальне правонаступництво та замінити Державну податкову інспекцію у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на Херсонську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області.

Касаційну скаргу Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області задовольнити частково.

Скасувати постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 01.07.2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.06.2015 року в частині позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 12.05.2014 року № та № з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 01.07.2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.06.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, установленому статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька
Судді Н.Є. Маринчак
Ю.І. Цвіркун
=