Справа № П/811/3349/15
Суддя: С.В. Дегтярьова
Дата ухвалення: 2016-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2016 року Справа № П/811/3349/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Дегтярьової С.В., суддів Брегея Р.І. та Хилько Л.І., розглянувши адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача 1: Міністерства внутрішніх справ України

відповідача 2: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області

відповідача 3: Головного управління Національної поліції Кіровоградської області

відповідача 4: Національної поліції України

відповідача 5: Гайворонського районного відділу Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди

ОСОБА_1 звернулась з позовом, в подальшому уточненим, про:

- визнання протиправним та скасування наказу УМВС України в Кіровоградської області №383 с/с від 06.11.2015 р. у частині її звільнення за п. 64 "г" (через скорочення штату);

- поновлення на службі до відомства Міністерства внутрішніх справ України та зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України працевлаштувати ОСОБА_1 відповідно до ч.3 ст.184 КЗпП України;

- стягнення з Міністерства внутрішніх справ України середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу помісячно з дня звільнення до виконання судового рішення про поновлення на службі;

- стягнення з Міністерства внутрішніх справ 15000,00 грн. моральної шкоди.

Позивач вважає своє звільнення за п. 64 "г" (через скорочення штату) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. №114 (далі за текстом - Положення №114), безпідставним і незаконним, з огляду на упередженість відповідача, вважає наявними підстави для поновлення її на службі в відомстві Міністерства внутрішніх справ України для проведення процедури прийняття на службу в Національній поліції.

Відповідачами до суду подано заперечення на позовну заяву, у відповідності до якого позовні вимоги не визнаються у повному обсязі. УМВС України в Кіровоградській області вважає, що діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

В судове засідання позивач не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.168 т.2).

Представник відповідача-1 до суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.165 т.2).

Представник відповідача 2, 3 до суду не з'явився, подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с.191 т.2).

Представники відповідача 4 та 5 до суду не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується зворотніми повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.163, 164 т.2).

На підставі ч.3 ст.160 КАС України 24.05.2016 року прийнято вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено у строк до 03.06.2016 року.

Дослідивши подані позивачем та відповідачами документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з 15.08.1995 р. проходила службу в органах внутрішніх справ України, про що міститься запис в її трудовій книжці (а.с.10 т.1).

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом УМВС України в Кіровоградській області №92 о/с від 10.03.2015 року призначено на посаду дільничного інспектора міліції СДІМ МГБ Гайворонського РВ (а.с.35-38 т.2).

Наказом УМВС України в Кіровоградській області №383 о/с від 06.11.2015 року звільнено у запас Збройних сил капітана міліції ОСОБА_1, дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції міліції громадської безпеки Гайворонського районного відділу УМВС України в області за п.64 "г" (через скорочення штатів) Положення №114 та згідно п.п.10, 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію". Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 20 років 03 місяців 01 день (а.с.33 т.2).

Судом встановлено, що трудову книжку позивачем отримано 10.11.2015 року, що підтверджується розпискою (а.с.85 т.1). Позов в суд направлено поштою 12.11.2015 року, тобто в межах строків звернення до суду (а.с.12 т.1).

В 2015 році відбулося створення Національної поліції відповідно до закону.

Так, питання, пов'язані з прийняттям, проходженням та звільненням зі служби в органах поліції на разі регулюється спеціальним законом - Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до п.8 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію", з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники МВС України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів. Дана норма свідчить про відсутність вказівки обов'язкового (автоматичного) прийняття колишніх працівників міліції на службу до поліції.

Судом встановлено, що додатково про вивільнення позивач повідомлена під підпис 07.09.2015 року (а.с.30 т.2).

Відповідно до п.9 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02.07.2015 р. працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж 3-х місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Згідно п. 1 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" ЗУ "Про Національну поліцію", цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім: 1) пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування (перше опублікування 06.08.2015 р.), таким чином п.9 набрав чинності з 07.08.2015 р.

З огляду на викладене, для прийняття працівників міліції на службу до поліції потрібне їх бажання проходити таку службу, що повинне було бути виявлене ними упродовж 3-х місяців з дня опублікування цього Закону шляхом подання відповідної заяви (рапорту), а також послідуюча пропозиція роботодавцем посади та згода на призначення на відповідну (запропоновану) посаду такого працівника.

Судом встановлено, що 06.11.2015 року позивачкою подано на ім'я начальника УМВС України в Кіровоградській області рапорт, відповідно до змісту якого вона просила звільнити її з органів внутрішніх справ за п.64 "з" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", затвердженого Постановою КМУ №114 від 29.07.1991 р., (далі по тексту - Положення №114), - у зв'язку з переходом у встановленому порядку на службу в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) з 06.11.2015 року. При цьому вказівки про те, що ОСОБА_1 має намір перейти на конкретну посаду рапорт не містить (а.с.89 т.1).

В своїй позовній заяві ОСОБА_1 вказувала не те, що вона разом з рапортом про звільнення подавала і заяву про прийом на службу до поліції, однак відповідних доказів суду не надала, в рапорті вказівки про те, що він подається разом з заявою не зазначено (а.с.89 т.1).

Судом встановлено, що Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області зареєстроване як юридична особа 07.11.2015 року (а.с.100 т.1). В цей же день почали діяти і всі інші положення ЗУ "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 р.

Згідно ч.3 та 4 ст.59 ЗУ "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 р. рішення з питань проходження служби в поліції оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів. Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень.

До матеріалів справи Головним управлінням Національної поліції в Кіровоградській області надано довідку про те, що позивач з 07.11.2015 року по час розгляду справи заяв про прийому на службу до Національної поліції не подавала. Голова ліквідаційної комісії Гайворонського РВ УМВС України в Кіровоградській області також повідомив суду про ненадходження такої заяви від позивачки (а.с.239 т.1, 32, т.2).

При цьому, з огляду на те, що реєстрація територіальних органів ще не була завершеною, саме на начальників РВ, зокрема, на начальника Гайворонського РВ УМВС України в Кіровоградській області, телеграмою начальника УМВС України в Кіровоградській області №3/2195 від 22.10.2015 року, було покладено обов'язок відібрання (здачу їм) до 28.10.2015 року заяв про прийом на службу до поліції. Зі змістом даної телеграми ОСОБА_1 ознайомлена під підпис 23.10.2015 року, що свідчить про виконання Гайворонським РВ УМВС України в Кіровоградській області обов'язку довести її зміст до працівників. При цьому в даній телеграмі вказано про попередження працівників що у разі неподання ними заяви про прийом на службу до поліції вони автоматично будуть звільнені з органів МВС з 07.11.2015 року через скорочення штатів (а.с.142-143 т.2).

Відповідно до п.10 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 р. працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. При цьому, суд вважає, що під відмовою слід розуміти також відсутність волевиявлення проходити таку службу (неподання відповідної заяви чи рапорту).

Звільнення гідно п. 64 "з" (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на службу в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) Положення №114 відбувається з урахуванням розпочатого процесу переходу до такого міністерства, центрального органу виконавчої влади (установи, організації) (п.5 ст.36 КЗпП України). В даному випадку Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області зареєстроване як юридична особа 07.11.2015 року, і в силу ЗУ "Про Національну поліцію" початком такого процесу була б згода перейти на службу до поліції (волевиявлення), яка стала би підставою для виконання органами міліції обов'язку звільнити позивачку зі служби в міліції саме за п.64. «з», а органів поліції - обов'язку розглянути таку заяву та запропонувати відповідні посади.

Необхідність же написання рапорту на звільнення з органів міліції доведена працівникам міліції телеграмою від 05.11.2015 року. Так, цей рапорт подавали особи які вже виявили бажання (тобто подали заяви) продовжувати службу в органах поліції. Інші ж особи, що не подали заяв про згоду на перехід на службу до поліції звільнялись взагалі без рапорту на підставі п.10 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 р. Дане узгоджується зі змістом телеграми №3/2195 від 22.10.2015 року в частині подальшого автоматичного звільнення за скороченням штатів у разі неподання заяви про прийом на службу до поліції (а.с.142, 147-150 т.2).

В даному випадку, в зв'язку з ліквідацією органу в силу закону, за відсутності поданої заяви про бажання служити в поліції, звільнення ОСОБА_1 відбулось в межах чинного законодавства, а тому оскаржуваний наказ є таким, що не підлягає скасуванню.

Також ОСОБА_1 просить суд поновити її на службу в органах МВС та зобов'язати працевлаштувати її. Мотивує безпідставністю неприйняття на службу в органи поліції та вважає себе одинокою матір'ю.

Згідно ч.2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

З огляду на відсутність підстав для скасування наказу про звільнення, поновлення є неможливим. При цьому доводи позивача про те, що її необґрунтовано не прийнято на службу до поліції суд вважає безпідставними, оскільки предметом спору у справі є правомірність звільнення ОСОБА_1 з займаної посади, а не правомірність відмови у прийнятті на службу до поліції. При цьому суд звертає увагу позивача на те, що органи внутрішніх справ, які ліквідовуються у зв'язку з прийняттям ЗУ "Про Національну поліцію", не наділені повноваженнями щодо прийняття на службу до новостворених органів поліції.

Більш того, отримавши 10.11.2015 року копію наказу про своє звільнення, позивач (яка стверджує про подання заяви про прийом на службу до поліції) не звернулась до органів поліції із вимогою повідомити про прийняте рішення за результатами розгляду такої заяви, не з'ясовувала питання її місцезнаходження та не подала її (за потреби) після 10.11.2015 року, що додатково свідчить про відсутність такої заяви.

Пунктом 64 "г" Положення (в редакції постанови КМУ №885 від 28.10.2015 р. чинної на день звільнення) передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі. Таким чином, вищезазначені норми розд. ХІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ "Про національну поліцію" та Положення №114, містять три підстави для звільнення особи зі служби через скорочення штатів: при відмові працівника міліції від проходження служби в поліції; не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Позивач посилалась на те, що Міністерство внутрішніх справ України зобов'язане працевлаштувати її відповідно до ч.3 ст.184 КЗпП України.

Частиною 3 ст. 184 КЗпП України визначено, що звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" визначено поняття "одинокої матері". Так, зокрема до п.9 вказаної постанови одинокою матір'ю є жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама.

Відповідно до копій свідоцтв про народження судом встановлено, що позивач має двох дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (15 років) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (12 років), батьком яких у свідоцтвах вказаний ОСОБА_4 (а.с.6 т.1).

Судом встановлено, що рішенням Гайворонського районного суд Кіровоградської області від 23.04.2012 року розірвано шлюб, зареєстрований 18.09.1999 року Голованівським відділом РАГС Голованівського району Кіровоградської області між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, актовий запис №42 (а.с.11. т.1).

Згідно довідки №212/01/131-16 від 25.01.2016 року, за виконавчим листом від 02.10.2006 року №2-668, виданим відділом державної виконавчої служби Гайворонського районного управління юстиції, позивач отримує аліменти на двох дітей по 1/3 всього сукупного доходу з жовтня 2006 року від чоловіка ОСОБА_4, який з 15.08.1995 року по теперішній час перебуває на службі ОВС (а.с.31 т.2).

В ході дослідження вказаних доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 одинокою матір'ю не є, а тому посилання її на відсутність підстав звільнення за таким обґрунтуванням є безпідставним.

З огляду на те, що в позовних вимогах про скасування наказу про звільнення та поновлення на службі суд відмовляє, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди також не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 70, 85, 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня отримання копії постанови у повному обсязі, апеляційної скарги.

Колегія суддів

Кіровоградського окружного

адміністративного суду

Головуючий суддя С.В. Дегтярьова

Судді Р.І. Брегей

Л.І. Хилько

Дата виготовлення повного тексту - 02 червня 2016 року