Справа № 802/348/16-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 травня 2016 р. Справа № 802/348/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

за участі секретаря судового засідання: Щербацької О.С.

представників сторін:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: управління Укртрансінспекції у Вінницькій області

до: товариства з обмеженою відповідальністю "Болеко"

про: стягнення плати за проїзд

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось управління Укртрансінспекції у Вінницькій області до товариства з обмеженою відповідальністю "Болеко" (далі - ТОВ "Болеко") про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 18037 грн. 89 коп., що еквівалентно 743, 85 євро відповідно до офіційного курсу встановленого Національним банком України на день проведення розрахунку, а саме на 23 вересня 2015 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що в ході проведення рейдової перевірки дотримання ТОВ "Болеко" вимог законодавства про автомобільний транспорт було виявлено випадки перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, без дозволу, виданого Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, що підтверджується актом перевірки дотримання суб'єктом господарювання вимог законодавства про автомобільний транспорт № 003177 від 23 вересня 2015 року. На підставі товарно-транспортної накладної № 446 від 23 вересня 2015 року управлінням Укртрансінспекції у Вінницькій області відповідачу нараховано плату за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на загальну суму 743,85 євро (рахунок № 177 від 23 вересня 2015 року).

Оскільки ТОВ "Болеко" у добровільному порядку не сплатило плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом, що призводить до ненадходження коштів у державний бюджет, управління Укртрансінспекції у Вінницькій області вимушене звернутися із даним позовом про стягнення вищезазначених сум в судовому порядку.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні з урахуванням поданих письмових заперечень.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши докази, які є у справі, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 153 від 29 вересня 2012 року "Про утворення територіальних органів Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті" утворено юридичну особу публічного права територіального органу Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті управління Укртрансінспекції у Вінницькій області.

Згідно з п. 1 Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року за № 387/2011 року, Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті (далі Укртрансінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури України. Укртрансінспекція входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, на перевезення яким видано ліцензію, міському електричному, залізничному транспорті, експлуатації автомобільних доріг загального користування.

Відповідно до п. 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08 листопада 2006 року, органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансінспекція та її територіальні органи управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Управління Укртрансінспекції у Вінницькій області здійснює функції з управління автомобільними дорогами загального користування та має право вимагати дотримання законодавчих та нормативних актів з питань дорожнього руху.

Відтак, управління Укртрансінспекції у Вінницькій області під час здійснення своїх повноважень діє як суб'єкт владних повноважень, а також є органом спеціальної компетенції, якому надано повноваження щодо реалізації політики держави з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, на перевезення яким видано ліцензію, міському електричному, залізничному транспорті, експлуатації автомобільних доріг загального користування.

Як випливає із матеріалів справи на підставі направлення на перевірку № 007419 від 21 вересня 2015 року для проведення рейдової перевірки а/д Житомир-м. Могилів-Подільський 63 км працівниками управління Укртрансінспекції у Вінницькій області була проведена перевірка вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автотранспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення.

Так, працівниками управління Укртрансінспекції у Вінницькій області у а/д М21 "Житомир - Могилів-Подільський 63 км" проведено документальний габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки MAN модель TGA 26,400, реєстраційний номер НОМЕР_1 із причепом марки SCHWARZMULLER модель РА - ЗЕ, реєстраційний номер НОМЕР_2.

За результатами проведеної перевірки складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 23 вересня 2015 року та акт № 003177 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 23 вересня 2015 року, на підставі яких проведено розрахунок № 177 від 23 вересня 2015 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд 743,85 євро. Зазначений розрахунок направлений відповідачу листом від 12 жовтня 2015 року за № 1527/4/59-15, однак плата за проїзд ним у добровільному порядку не була сплачена.

Згідно з п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2011 року, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах до 40 т; для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом (окрім зазначених у ч. 2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно з п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994 року, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

В силу положень пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року, рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Згідно з п. 28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року (далі Порядок № 879), плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Відповідно до п. 31.1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків у подвійному розмірі; на 10 40 відсотків у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків у п'ятикратному розмірі. Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансінспекції.

Судом встановлено, що позивачем проведено перевірку дотримання ТОВ "Болеко" вимог законодавства про автомобільний транспорт, за результатами якої виявлено, що відповідачем здійснено перевезення вантажу без дозволу, який надає право на рух автодорогами України з перевищенням великовагових (великогабаритних) параметрів або документу про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів.

Щодо тверджень представника відповідача, що товарно-транспортна накладна від 23 вересня 2015 року не надавалась при здійсненні перевірки, оскільки у акті перевірки є посилання на товарно-транспортну накладну № 466 від 23 вересня 2016 року, суд зазначає наступне.

Так, постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 14 березня 2016 року позов ТОВ "Болеко" до старшого державного інспектора Укртрансінспекції у Вінницькій області Заболотного В.І. та головного спеціаліста управління Укртрансінспекції у Вінницькій області ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій - задоволено частково та надано оцінку зазначеним обставинам.

Частиною 1 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пунктом 26 Порядку № 879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Згідно із ст.ст. 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд відповідно до ст. 86 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на викладене і враховуючи те, що заявлені позивачем вимоги відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються належними доказами та не спростовані відповідачем, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частин 2, 4 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи відсутність витрат позивача субєкта владних повноважень, повязаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Болеко" (вул. Ювілейна, 20, м. Хрестинівка, Черкаська область, ) на користь управління Укртрансінспекції у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 23, м. Вінниця, ) плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в розмірі 18037 (вісімнадцять тисяч тридцять сім) гривень 89 копійок в дохід Державного бюджету України (р/р 0002, код 38054707 УК у м. Вінниці 22160100 у ГУДКСУ у Вінницькій області, МФО 802015).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна