Справа № 810/429/16
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року 810/429/16

приміщення суду за адресою: м. Київ, бул. ОСОБА_1, 26

час прийняття постанови : 13 год. 20 хв.

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лиска І.Г.

суддів: Виноградової О.І.,

ОСОБА_2

при секретарі - Гололобову В.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління МВС України на Південно-Західній залізниці про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати,

в с т а н о в и в :

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_3 з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Управління МВС України на Південно-Західній залізниці про визнання нечинним наказу та поновлення на роботі.

У позовних вимогах позивач просила суд (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог): Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці №87 о/с від 09.09.2015 року про звільнення в запас лейтенанта міліції ОСОБА_3, оперуповноваженого сектору протидії службовим злочинам в органах управління залізничного транспорту відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю Управління МВС України на південно-Західній залізниці; Зобовязати Міністерство внутрішніх справ України поновити старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 на службі в органах внутрішніх справ з 9 вересня 2015 року, рішення про поновлення на посаді піддати негайному виконанню; зобовязати Міністерство внутрішніх справ України нарахувати та виплатити ОСОБА_3 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 09.09.2015 року по день поновлення на посаді.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що з 01.09.2008року навчалась в Київському Національному університеті внутрішніх справ, після закінчення якого була призначена на посаду оперуповноваженого сектору протидії службовим злочинам в органах управління залізничного транспорту відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю Управління МВС України на Південно-Західній залізниці.

18.07.2015 року позивачка написала рапорт про надання їй до пологової та післяпологової відпустки з 08.07.2015 року по 10.11.2015 року, який був погоджений 18.08.2015 року .

У вересні 2015 року вона отримала витяг з Наказу УМВС України на Південно-Західній залізниці №87 о/с від 09.09.2015 року «По особовому складу» про її звільнення з органів внутрішніх справ у запас за п. 64 «г» через скорочення штатів відповідно до Положення про проходження служби рядовим в начальницьким складом органів внутрішніх справ

Позивачка вважає своє звільнення протиправним та таким, що порушує гарантії встановлені трудовим законодавством оскільки під час звільнення вона перебувала в до пологовій відпустці і обовязок її працевлаштування при ліквідації відповідачами не виконано.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, заяві про уточнення позовних вимог, уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача МВС України ОСОБА_5 у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у задоволені позову, з підстав зазначених у письмових запереченнях на позовну заяву та оскільки позовні вимоги є безпідставними і доводи, наведені у позові не можуть бути підставою для задоволення позову.

Представник МВС України ОСОБА_5М пояснила, що позивач не перебувала у безпосередніх трудових відносинах з Міністерством внутрішніх справ України , відповідно міністерство не приймало рішення про її звільнення, прав та інтересів її не порушувало.

Крім того, зазначила в рамках реформування правоохоронної системи прийнято ОСОБА_5 України Про Національну поліцію. У звязку із втратою чинності нормативної бази щодо проходження служби працівниками міліції, скороченням всіх штатів і посад та ліквідацією територіальних органів Міністерства внутрішніх справ України, у тому числі і УМВС України на Південно-Західній залізниці , звільненню підлягали всі працівники без виключення. Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не перешкоджало їх звільненню зі служби в органах внутрішніх справ. Національна поліція України є новоствореним органом державної влади та не є правонаступником органів внутрішніх справ, що діяли на підставі Закону України Про міліцію. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник Управління МВС України на Південно-західній залізниці у судове засідання не зявися, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності представника Управління МВС України на Південно-західній залізниці .

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши сторони, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно Трудової книжки серії АА №584643 01.09.2008 року позивач прийнята на службу в органи внутрішніх справ України Наказом від 26.07.2008 року №714 та звільнена з органів внутрішніх справ України Наказом УМВС України на ПЗЗ №87о/с від 09.09.2015 року (а.с. 10).

Під час перебування у пологовому будинку ОСОБА_3 отримала лист повідомлення Управління МВС України на південно-Західній залізниці №37/7-7473 від 19.05.2015 року, в якому повідомлялось, що відповідно до вимог наказу МВС України від 14.04.2015 року №431 "Про заходи щодо реформування органів внутрішніх справ" передбачено скорочення займаної нею посади.

Крім того, в листі пропонувалось прибути до Управління МВС України на Південно-західній залізниці для вирішення питання по суті.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_6 після отримання листа від 19 травня 2015 року №37/7-7473 до Управління МВС України на Південно-Західній залізниці для вирішення питання по суті не зверталась.

18.07.2015 року ОСОБА_3 було подано Рапорт Начальнику Управління Управління МВС України на Південно-Західній залізниці про надання до пологової та післяпологової відпустки з 08.07.2015 року по 10.11.2015 року, який було погоджено 18.08.2015 року.

Згідно з витягом з Наказу Управління МВС України на Південно-Західній залізниці №87о/с від 09.09.2015 року старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3, оперуповноваженого сектору протидії службовим злочинам в органах управління залізничного транспорту відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю Управління МВС України на Південно-Західній залізниці звільнено з органів МВС України за п. 64 г (через скорочення штатів) відповідно до Положення про порядок проходження рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 9 вересня 2015 року (а.с. 19).

Спірні відносини регулюються Законом України від 02.07.2015 № 580-VIІI Про Національну поліцію (далі - ОСОБА_5) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення).

При цьому Верховний Суд України в своїх рішеннях неодноразово висловлював позицію, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

У своїй постанові від 17 лютого 2015 року №21-8а/15 Верховний Суд України зазначив, що будь-який нормативно-правовий акт має межі своєї дії. Так, у часі він може бути обмежений періодом дії, коли має юридичну силу, у просторі - територією, на яку поширюється, за колом осіб - колом осіб, на яких поширюється.

Відповідно до статті 3 КЗпП законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Водночас, питання проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, звільнення з неї, права і обов'язки таких осіб визначені та урегульовані спеціальним законодавством, зокрема, Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ Про міліцію (далі - ОСОБА_5 № 565-ХІІ).

Статтею 18 Закону № 565-ХІІ передбачено, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Разом з цим суд враховує, що на час розгляду цієї адміністративної справи ОСОБА_5 України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ Про міліцію втратив чинність та набрав законної сили ОСОБА_5 України від 02.07.2015 № 580-VIІI Про Національну поліцію.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України Про Національну поліцію передбачено, що Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до п.1 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону він набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім:

1) пунктів 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування;

2) частини сьомої статті 15 та частини п'ятої статті 21 цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.

Закон України Про Національну поліцію опублікований в Голосі України 06.08.2015 № 141-142, набрав чинності 07.11.2015 року. Проте, враховуючи п.1 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону, пункти 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 цього Закону набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 07.08.2015 року.

Так, пунктом 8 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Національну поліцію передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Тобто, суд звертає увагу, що позивачка була попереджена про майбутнє звільнення через скорочення штатів листом від 19 травня 2015 року №37/7-7473 та в силу Закону України Про Національну поліцію .

Вжиття роботодавцем заходів для працевлаштування працівника в новоутвореній установі відповідно до вказаного Закону не є обов'язком роботодавця.

Приписами пунктів 9,10,11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

Разом з тим, з аналізу вказаних норм слідує, що працівники міліції можуть бути прийняті на службу до поліції за власним бажанням та у спосіб, визначений п. 9 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 580-VIІI.

Натомість, у матеріалах справи відсутні докази того, що позивачка виявляла бажання щодо прийняття її на службу до поліції з 07.08.2015 року.

Тобто, позивачка не скористалась наданим їй Законом правом на подачу заяви про прийняття на службу до поліції, а отже, не підтвердила свою згоду проходити подальшу службу в поліції.

У цьому контексті слід також зазначити, що пункти 9 та 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" передбачають вирішення питання подальшого проходження служби діючими співробітниками міліції до 06.11.2015 року. Вказані норми є імперативними, тобто, неприйняття працівника на службу до поліції до вказаного терміну є безальтернативною підставою для його звільнення зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Згідно із пп. "г" п. 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Наказом МВС України від 8 червня 2015 року №663 «Про ліквідацію Управління Міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці» ліквідовано УМВС України на Південно Західній залізниці, скасовано всі штати та скорочено усі посади в УМВС України на Південно-Західній залізниці, а отже, подальше проходження позивачкою служби в цих органах (використання на службі) є неможливим.

Також, постановою Кабінету Міністрів України № 730 від 16.09.2015 року фактично ліквідовано територіальні органи МВС України.

За таких обставин наказ Управління міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці №87 о/с від 09.09.2015 року про звільнення в запас лейтенанта міліції ОСОБА_3, оперуповноваженого сектору протидії службовим злочинам в органах управління залізничного транспорту відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю Управління МВС України на південно-Західній залізниці, прийнятий на підставі, в межах та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Решта позовних вимог також не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від цієї вимоги.

Отже, вимоги про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, рівно як і вимоги про поновлення на посаді, є способом захисту прав особи, порушених внаслідок незаконного звільнення і є похідними від вимоги про скасування наказу Управління міністерства внутрішніх справ України на Південно-Західній залізниці №87 о/с від 09.09.2015 року.

Крім того, суд зазначає, що позовна вимога про зобовязання Міністерства внутрішніх справ України поновити її на службі в органах внутрішніх справ з 09.09.2016 року не підлягає задоволенню, у звязку наступним.

Судом встановлено, що позивач не перебувала у безпосередніх трудових відносинах з Міністерством внутрішніх справ України, відповідно, Міністерство не приймало рішення про звільнення позивача, прав та інтересів не порушувало, а тому немає можливості поновити позивача в ОВС.

Також, Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» було постановлено-ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ за переліком згідно з додатком 2.

Натомість, набув чинності ОСОБА_5 України «Про Національну поліцію» прикінцевими та перехідними положеннями якого зокрема, передбачено повне припинення діяльності органів внутрішніх справ з їх подальшою ліквідацією.

Отже, відповідно до вимог діючого законодавства України, на сьогоднішній день прийнято рішення про повну ліквідацію органів внутрішніх справ, що свідчить про той факт, що законної можливості поновлення на службі в ОВС немає.

Стосовно позовних вимог щодо нарахування позивачу та виплати заробітної плати, то слід зазначити, що відповідно до розяснень Верховного Суду України від 23.03.1998 № 1-4/83 та постанови Пленуму Верховного Суду від 24.12.1999 № 13, військовослужбовці військових формувань, особовий склад правоохоронних органів, яким присвоєно військові (спеціальні) звання, не перебувають у трудових відносинах на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями, а проходять службу і отримують грошове забезпечення, а не заробітну плату.

В розясненні Міністерства соціальної політики України від 02.12.2014 № 1560/13/84-14 повідомляється, що постанова Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» не застосовується до доходів, отриманих як грошове забезпечення.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 205/14896 (далі - Інструкція № 499).

Відповідно до п. 1.6. Інструкції № 499 грошове забезпечення рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби.

Згідно з п. 24 Положення № 114 у разі незаконного звільнення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік.

Відповідно до пп. 3.5.2. п. 3.5. Інструкції № 499 особам рядового і начальницького складу, звільненим з органів внутрішніх справ, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням незаконним звільнення, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачується за посадою, з якої вони були звільнені, але не більше як за один рік.

Позивач проходив службу в Управлінні МВС України на Південно-Західній залізниці , отже вимоги про стягнення з МВС України середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню.

З приводу посилання позивача на порушення гарантованого ст. 43 Конституції України права на працю суд зазначає, що звільнення позивача відбулось з дотриманням чинного законодавства України, крім того, позивач не була позбавлений можливості вступити на службу до органів Національної поліції в порядку, визначеному Законом № 580, зокрема за результатами конкурсу.

Відповідно до п. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач довів правомірність своїх дій та рішень.

За таких обставин, суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача та оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, відповідно, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління МВС України на Південно-західній залізниці про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Лиска І.Г.

Судді: Виноградова О.І.

ОСОБА_2

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 27 травня 2016 р.