Справа № 807/2233/15
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2016 рокум. Ужгород№ 807/2233/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Меренич І.А.,

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2, ,

відповідача: Управління МВС України в Закарпатській області - представник ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за обєднаними позовними вимогами адміністративну справу ОСОБА_1 до Управління МВС України в Закарпатській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 19 травня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 24 травня 2016 року.

01 жовтня 2015 року, позивач - ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду (адміністративна справа № 807/2209/15) із позовною заявою до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (далі - відповідач), якою просить: 1) визнати протиправним та скасувати наказ начальника УМВС України в Закарпатській області від 28 липня 2015 року за № 146 про відкликання з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку з 10 серпня 2015 року лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-158254), інспектора відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Тячівського району УМВС України в Закарпатській області, якому відповідно до ст.18 Закону України "Про відпустки" наказом начальника УМВС України від 15.05.2015 року № 90 о/с надано вищевказану відпустку в період з 18 травня 2015 року по 23 серпня 2017 року; 2) зобовязати начальника УМВС України в Закарпатській області видати наказ, яким надати лейтенанту міліції ОСОБА_1 (М-158254), інспектору відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Тячівського району УМВС України в Закарпатській області, відповідно до ст.18 Закону України "Про відпустки", відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку включно до 23 серпня 2017 року.

05 жовтня 2015 року, позивач - ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду (адміністративна справа № 807/2233/15) із позовною заявою до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (далі - відповідач), якою просить: 1) скасувати наказ начальника УМВС України в Закарпатській області від 09 вересня 2015 року за № 1202 "Про звільнення з органів внутрішніх справ інспектора відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Тячівського району УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1В." за невиконання вимог наказу УМВС від 28.07.2015 року за № 146 о/с, грубе порушення трудової та службової дисципліни, ст.7 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", що проявилося у безпідставному невиході на службу (прогулі) у період з 05.09.2015 року та 07.09.2015 року, інспектора ВДАІ з обслуговування Тячівського району УМВС лейтенанта міліції ОСОБА_1, відповідно до п.8 ст.12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" звільнено з органів внутрішніх справ України за п.64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за порушення дисципліни); 2) зобовязати УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1 поновити у займаній посаді інспектора ВДАІ з обслуговування Тячівського району УМВС України в Закарпатській області.

31 березня 2016 року, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду обєднано в одне провадження адміністративну справу за № 807/2209/15 за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу та адміністративної справи за № 807/2233/ за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу. Обєднаній адміністративній справі присвоєно номер № 807/2233/15.

Позовні вимови обґрунтовані тим, що Наказом начальника УМВС України в Закарпатській області від 28 липня 2015 року № 146 відповідно до протоколу рішення кадрової комісії УМВС України в Закарпатській області від 28.07.2015 року № 8 було прийнято рішення про відкликання з відпустки з 10 серпня 2015 року лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-158254), інспектора відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Тячівського району УМВС України в Закарпатській області, якому, відповідно до статті 18 Закону України «Про відпустки» наказом начальника УМВС України від 15.05.2015 року № 90 о/с з 18 травня 2015 року по 23 серпня 2017 року надана відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Таким чином, враховуючи те, що позивач проігнорував вимоги Наказу відповідача від 28 липня 2015 року № 146 , до виконання службових обов'язків не приступив, про причини невиходу на службу керівництву ВДАІ не доповів, відповідачем було прийнято Наказ від 09.09.2015 року № 1202 " Про звільнення з органів внутрішніх справ інспектора відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Тячівського району УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1. за п. 64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за порушення дисципліни). На виконання даного Наказу за №1202 від 09.09.2015 року, відповідачем було прийнято Наказ від 11.09.2015 року за №185 о/с про звільнення позивача з органів внутрішніх справ за п. 64 "є" (за порушення дисципліни) із постановкою на військовий облік. Позивач вважає, що такі дії відповідача грубо порушують права лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-158254), інспектора відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Тячівського району УМВС України в Закарпатській області.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з мотивів наведених вище.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення даного адміністративного позову з підстав викладених у письмових запереченнях на позов та пояснив, що службовим розслідуванням встановлено, що відповідно до протоколу кадрової комісії відповідача від 28.07.2015 року №8, позивача було відкликано з 10.08.2015 року із відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Наказом начальника УМВС України в Закарпатській області від 28 липня 2015 року № 146 позивача було відкликано з відпустки . Даний Наказ було надіслано позивачу листом та вручено 31.07.2015 року. Тому дії відповідача відповідали вимогам чинного законодавства. Також представник відповідача зауважив, що оскільки позивач був ознайомлений з Наказом 31.07.2015 року , а тому строк звернення до суду пропустив, на підставі чого просив позовні вимоги стосовно визнання протиправним та скасування наказу УМВС України в Закарпатській області від 28 липня 2015 року № 146 о/с та зобов'язати начальника УМВС України в Закарпатській області видати наказ про надання позивачу відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку включно до 28.08.2017 року залишити без розгляду.

З цього приводу Ухвалою суду від 18 травня 2016 року було поновлено позивачеві строк звернення до суду в частині адміністративного позову щодо оскарження наказу № 146 о/с від 28 липня 2015 року та зобов'язання вчинення певних дій, як такий, що пропущений із поважних причин, а саме по причині перебування позивача на лікарняному.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку .

Судом встановлено, що наказом відповідача від 15.05.2015 року № 90 о/с "По особовому складу" було надано позивачеві відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а саме: з 18 травня 2015 року по 23 серпня 2017 року.

У відповідності до Висновку службового розслідування від 15.06.2015 року, встановлено, у ході вивчення особової справи інспектора ВДАІ з обслуговування Тячівського району УДАІ УМВС ОСОБА_1 встановлено порушення у оформлені вказаним працівником відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

На засіданні кадрової комісії відповідача, результати якої відображено в Протоколі №8 від 28.07.2015 року, було розглянуто питання про доцільність подальшого перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 81-88). Так, у відповідності до п. 4.4 Протоколу №8 від 28.07.2015 року було прийнято рішення про відкликання позивача з 10.08.2015 року із відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, (а.с. 87). Разом з тим, судом встановлено, що кадрова комісія відповідача є дорадчим органом при керівництві управління внутрішніх справ України і жодними повноваженнями щодо прийняття рішення про відкликання позивача із соціальної відпустки не наділена.

Також, 28.07.2015 року відповідачем було прийнято наказ №146 о/с щодо відкликання позивача з відпустки по догляду за дитиною. За даним наказом приступити до виконання своїх службових обов'язків позивач мав 10.08.2015 року, (а.с. 8).

09 вересня 2015 року відповідачем було винесено Наказ від 09.09.2015 року № 1202 " Про звільнення з органів внутрішніх справ інспектора відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Тячівського району УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1" за невиконання вимог наказу УМВС від 28.07.2015 року №146 о/с, грубе порушення трудової та службової дисципліни, ст. 7 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", що проявилося у безпідставному невиході на службу (прогулі) 05.09.2015 року та 07.09.2015 року, відповідно до п. 8 ст. 12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" було звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 64 "Є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за порушення дисципліни) (а.с. 7).

Оскаржуваний наказ підставами для звільнення зазначає, що ОСОБА_1 до виконання службових обов'язків 10 серпня 2015 року не приступив. Встановлено, що у період з 10 серпня по 04 вересня 2015 року ОСОБА_1 знаходився на лікуванні, однак ОСОБА_1 до виконання службових обов'язків не приступив, про причини невиходу на службу керівництву ВДАІ з обслуговування Тячівського району УМВС не доповів. 07 вересня 2015 року відсутність на роботі без поважних причин.

В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження посилання представника відповідача на те, що позивач не виконав наказ від 28.07.2015 року №146 о/с, щодо відкликання його з відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що призвело до грубого порушення трудової та службової дисципліни останнього, а саме: відсутність на роботі без поважних причин (прогул) 05.09.2015 року та 07.09.2015 року та на підставі чого відповідачем в подальшому було винесено Наказ від 11.09.2015 року №185 о/с, яким звільнено позивача з роботи у запас, виходячи з наступного.

Як вже зазначалося судом, що 28.07.2015 року відповідачем було прийнято наказ №146 о/с щодо відкликання позивача з відпустки по догляду за дитиною. За даним наказом приступити до виконання своїх службових обов'язків позивач мав 10.08.2015 року, (а.с. 8).

На перевірку доводів відповідача про відсутність позивача без поважних причин 05 вересня 2015 року та 07 вересня 2015 року на роботі судом встановлено, що позивач перебував на лікуванні в період з 10.08.2015 року по 04.09.2015 року та з 05.09.2015 року по 14.09.2015 року, що стверджується листками непрацездатності, ( а.с. 28,40).

Крім того, згідно наданих в судове засідання оригіналів матеріалів службового розслідування (які приєднані до матеріалів даної справи), зокрема - акти про відмову надати пояснення від 05 вересня 2015 року, свідчать, що у відповідь на поставлені усні питання ОСОБА_1 по телефону повідомив, що знаходиться на амбулаторному лікуванні.

Отже, виконати вищевказаний наказ та приступити до роботи 05.09.2015 року останній не міг з поважних причин, а відповідач у встановлений законом спосіб не перевірив ці відомості, не врахував всіх відомостей, що містять матеріали службового розслідування № 2.

Крім того, згідно до ст. 2 Закону України "Про відпустки" від 15.11.1996 року №504/96-ВР (далі - Закон України №504/96-ВР) право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство).

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України №504/96-ВР після закінчення відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно до ч. 3 ст. 18 Закону України №504/96-ВР ця відпустка може бути використана повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною, або особою, яка усиновила чи взяла під опіку дитину та одним із прийомних батьків.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України №504/96-ВР відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається за заявою жінки або осіб, зазначених у частині третій статті 18 цього Закону, повністю або частково в межах установленого періоду та оформляється наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Згідно до п. 10 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ від 29.07.1991 року № 114 особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

У відповідності до ч. 4 ст. 20 Закону України №504/96-ВР особам, зазначеним у частині третій статті 18 цього Закону (крім осіб, які усиновили чи взяли дитину під опіку у встановленому законодавством порядку, прийомних батьків), відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається на підставі довідки з місця роботи (навчання, служби) матері дитини про те, що вона вийшла на роботу до закінчення терміну цієї відпустки і виплату допомоги по догляду за дитиною їй припинено (із зазначенням дати).

Таким чином, позивач, як батько дитини, (що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії І-ФМ №299562), (а.с. 12) скористався своїм правом передбаченим ч. 3 ст. 18 Закону України №504/96-ВР на отримання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно до ч. 8 ст. 79 Кодексу законів про працю України та ч. 3 ст. 12 Закону України №504/96-ВР відкликання з щорічної відпустки допускається за згодою працівника лише для відвернення стихійного лиха, виробничої аварії або негайного усунення їх наслідків, для відвернення нещасних випадків, простою, загибелі або псування майна підприємства, установи, організації з додержанням вимог частини шостої цієї статті та в інших випадках, передбачених законодавством. У разі відкликання працівника з відпустки його працю оплачують з урахуванням тієї суми, що була нарахована на оплату невикористаної частини відпустки.

Відповідно до п. 49 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ від 29.07.1991 року № 114 особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надаються відпустки: а) чергові; б) короткострокові; в) через хворобу; г) канікулярні; д) у зв'язку із закінченням навчальних закладів системи Міністерства внутрішніх справ; є) додаткові та соціальні (по вагітності, родах і догляду за дитиною), творчі, у зв'язку з навчанням.

У відповідності до п. 61 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ від 29.07.1991 року № 114 додаткові і соціальні відпустки особам рядового і начальницького складу надаються відповідно до законодавства.

Разом з тим, згідно до п. 55 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ від 29.07.1991 року № 114 відкликання осіб рядового і начальницького складу із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання із чергової відпустки може бути дозволено прямим начальником (від начальників головних управлінь, управлінь МВС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, науково-дослідних установ, ректорів вищих навчальних закладів МВС, прирівняних до них і вище).

Відтак, згідно до вимог Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ від 29.07.1991 року № 114відкликання осіб рядового і начальницького складу допускається тільки із чергової відпустки та в разі крайньої необхідності.

Виходячи з вище викладеного, чинним законодавством України передбачено тільки умови та порядок відкликання працівників з щорічної (чергової) відпустки. Натомість, законодавством України не передбачено права відповідача відкликати особу з соціальної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однак,в порушення чинного законодавства України відповідачем, у відповідності до Протоколу №8 від 28.07.2015 року та Наказу від 28.07.2015 року №146 о/с позивача було відкликано з соціальної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Разом з тим, у відповідності до ч. 4 ст. 18 Закону України №504/96-ВР за бажанням жінки або осіб, зазначених у частині третій цієї статті, у період перебування їх у відпустці для догляду за дитиною вони можуть працювати на умовах неповного робочого часу або вдома.

Так, з аналізу ч. 4 ст. 18 Закону України №504/96-ВР вбачається, що працювати на умовах неповного робочого часу або вдома під час перебування у відпустці по догляду за дитиною особа може виклично за її бажанням.

Відтак, вихід на роботу під час перебування у відпустці для догляду за дитиною є правом, а не обов'язком особи.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач, який у відповідності до наказу від 15.05.2015 року № 90 о/с "По особовому складу", перебував у соціальній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з з 18 травня 2015 року по 23 серпня 2017 року, добровільно не виявив бажання працювати на умовах неповного робочого часу або вдома.

Згідно до пп. "є" п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ від 29.07.1991 року № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

У відповідності до с. 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 року № 3460-IV службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно до ст. 7 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 року № 3460-IV службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Таким чином, суд приходить висновку, що скористання своїм правом передбаченим ч. 4 ст. 18 Закону України №504/96-ВР, та не виявлення позивачем добровільного бажання виходу на роботу до досягнення дитиною трирічного віку не є порушенням службової та трудової дисципліни, відтак не може призводити до наслідків визначених пп. "є" п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ від 29.07.1991 року № 114, а саме: до звільнення зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Слідуючи вимогам ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. За ч.2 цієї статті суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Зважаючи на те що позивач при зверненні до суду не просив скасувати Наказ від 11.09.2015 року №185 о/с, якими було звільнено позивача з органів внутрішніх справ України у запас та як стверджував про існування такого дізнався в суді, зворотного відповідачем не доведено, то суд з метою повного захисту порушених прав та свобод позивача, суд виходить за межі позовних вимог та вважає необхідним для відновлення порушеного права позивача скасувати наказ від 11.09.2015 року №185 о/с.

Відтак, виходячи з вище викладеного, відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, щодо порушення позивачем службової дисципліни і не довів правомірності прийняття ним наказу від 09.09.2015 року за № 1202 "Про звільнення з органів внутрішніх справ інспектора відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Тячівського району УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1» та Наказу від 11.09.2015 року №185 о/с, якими було звільнено позивача з органів внутрішніх справ України у запас за невиконання вимог наказу УМВС від 28.07.2015 року №146 о/с, грубе порушення трудової та службової дисципліни, ст. 7 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", що проявилося у безпідставному невиході на службу (прогулі) 05.09.2015 року та 07.09.2015 року.

Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до статті 256 частини 1 пунктів 2 та 3 КАС України негайно виконуються постанови суду, зокрема про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, а також поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Не підлягає до задоволення вимога позивача щодо зобовязання начальника УМВС України в Закарпатській області видати наказ, яким надати лейтенанту міліції ОСОБА_1 (М-158254), інспектору відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Тячівського району УМВС України в Закарпатській області, відповідно до ст.18 Закону України "Про відпустки", відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку включно до 23 серпня 2017 року, оскільки Наказом № 146 о/с позивача відкликано з відпустки по догляду за дитиною, при цьому наказ УМВС від 15 травня 2015 року № 90 о/с про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 18 травня 2015 року по 23 серпня 2017 року не скасований, тобто є діючим.

При цьому, достатнім способом захисту є скасування наказу № 146 о/с від 28 липня 2015 року, що повністю відновлює порушені права позивача.

З огляду на встановлені судом фактичні обставини справи та докази, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з підстав зазначених у мотивувальній частині постанови.

Керуючись ст. ст. 17, 71, 86, 160,163,165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Управління МВС України в Закарпатській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі задоволити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ начальника УМВС України в Закарпатській області по особовому складу від 28 липня 2015 року № 146 о/с про відкликання з відпустки з 10 серпня 2015 року лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-158254), інспектора відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Тячівського району УМВС України в Закарпатській області.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області від 09.09.2015 року за № 1202 "Про звільнення з органів внутрішніх справ інспектора відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Тячівського району УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1».

4. Визнати протиправним та скасувати Наказ № 185 о/с від 11 вересня 2015 року про звільнення у запас (із поставленням на військовий облік) лейтенанта міліції ОСОБА_1, (М-158254), інспектора відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Тячівського району УМВС України в Закарпатській області, з 14 вересня 2015 року.

5. Поновити ОСОБА_1 на займаній посаді інспектора відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Тячівського району УМВС України в Закарпатській області з 15 вересня 2015 року.

6. Постанова в частині поновлення ОСОБА_1, (М-158254), інспектора відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Тячівського району УМВС України в Закарпатській області - підлягає до негайного виконання.

7. В решті позовних вимог адміністративного позову - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяОСОБА_4