Справа № 481/833/14-а
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 р.м.ОдесаСправа № 481/833/14-а

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Іщенко Х.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Романішина В.Л.,

суддів Запорожана Д.В., Шляхтицького О.І.,

за участю секретаря Колеснікова-Горобець І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Казанківського районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Новобузької міської ради Миколаївської області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання дій протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Новобузької міської ради Миколаївської області про визнання протиправними дій відповідача щодо прийняття рішень №435 від 22.11.2007р. «Про видачу гр. ОСОБА_4 Свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю по вул.Куйбишева, 20» та №606 від 27.03.2009р. «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення по вул.Куйбишева, 20 у власність», скасування вказаних рішень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на момент прийняття Новобузькою міською радою Миколаївської області рішення №435 від 22.11.2007р. ОСОБА_4 мав правовстановлюючі документи лише на частину складу-магазину в межах площі 467 кв.м., документи стосовно іншої частини нерухомого майна площею 253,2 кв.м. у нього були відсутні, а тому відповідач не мав підстав для видачі гр. ОСОБА_4 Свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю по вул.Куйбишева, 20 в м.Новий Буг. Також, позивач зазначає, що рішенням №606 від 27.03.2009р. земельну ділянку за вказаною адресою віднесено міською радою до земель несільськогосподарського призначення з порушенням порядку встановлення цільового призначення земельної ділянки.

Новобузька міська рада Миколаївської області проти позову заперечувала, зазначивши, що позивачем пропущено, встановлений КАС України, строк звернення з даним позовом до суду, так як починаючи з 2008 року ОСОБА_1 неодноразово звертався у правоохоронні та контролюючі органи відносно нерухомого майна ОСОБА_4, і знав про наявність спірних рішень міської ради. Оскаржувані позивачем рішення є ненормативними правовими актами одноразового застосування, які вичерпали свою дію фактом їх виконання, та не стосуються субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Постановою Казанківського районного суду Миколаївської області від 25.02.2016р. поновлено позивачу строк звернення до суду з адміністративним позовом та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нову постанову, якою його позов задовольнити.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав правової оцінки його доводам, що в порушення ст.19 Земельного кодексу України міська рада своїм рішенням №606 від 27.03.2009р. віднесла земельну ділянку площею 332 кв.м. по вул.Куйбишева, 20 в м.Новий Буг до земель несільськогосподарського призначення.

Також, апелянт зазначає, що своїми незаконними рішеннями Новобузька міська рада порушила його права, оскільки перекрито відїзд до аварійного виходу магазину «Автолідер», який знаходиться у власності ОСОБА_1 На наданій ОСОБА_4 земельній ділянці знаходилось єдине у центрі міста пожежне водоймище, яке ОСОБА_4 знищено.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, однак постанову суду слід змінити з огляду на наступне.

Предметом позову є дії Новобузької міської ради Миколаївської області щодо прийняття рішень №435 від 22.11.2007р. «Про видачу гр. ОСОБА_4 Свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю по вул.Куйбишева, 20» та №606 від 27.03.2009р. «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення по вул.Куйбишева, 20 у власність» та скасування вказаних рішень. (т.1 а.с.5-6)

Незаконність рішення №435 від 22.11.2007р. «Про видачу гр. ОСОБА_4 Свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю по вул.Куйбишева, 20», ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що на момент прийняття вказаного рішення ОСОБА_4, мав правовстановлюючі документи, зокрема договір купівлі-продажу нерухомого майна від 24.12.2001р. та договір дарування від 02.03.2006р., на частину складу-магазину по вул.Куйбишева, 20 в м.Новий Буг в межах площі 467 кв.м., тоді як Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22.12.2007р., видане Новобузькою міською радою засвідчує право власності ОСОБА_4 на нежитлову будівлю склад-магазин загальною площею 720,2 кв.м. Будь-які документи стосовно іншої частини нерухомого майна площею 253,2 кв.м., зазначеного у Свідоцтві, у тому числі акт комісії про прийняття обєкта і введення його в експлуатацію, були відсутні. (т.1 а.с.7-8)

Частиною 2 статті 2 КАС України закріплено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначені положення Кодексу адміністративного судочинства України, в даному випадку в ході розгляду даної справи перевірці підлягає саме правомірність дій відповідача, як суб'єкта владних повноважень, щодо прийняття оскаржуваного рішення: наявність у відповідача повноважень на його прийняття, чи прийнято оскаржуване рішення на підставі та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, чи прийнято вказане рішення обґрунтовано та ін.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині вимог щодо скасування рішення №435 від 22.11.2007р. «Про видачу гр. ОСОБА_4 Свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю по вул.Куйбишева, 20» суд першої інстанції виходив з того, що вказане рішення прийнято відповідачем з межах наданих йому законодавством повноважень, а також є ненормативним актом одноразового застосування, яке вичерпало свою дію фактом його виконання.

При цьому, при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що рішення №435 від 22.11.2007р. «Про видачу гр. ОСОБА_4 Свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю по вул.Куйбишева, 20» прийнято не Новобузькою міською радою, а її виконавчим комітетом, який не визначено ОСОБА_1 відповідачем у даній справі та не залучено судом першої інстанції до участі у розгляді справи в якості другого відповідача.

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчі органи рад визначено як органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Згідно ст.5 Закону система місцевого самоврядування включає, серед іншого, сільську, селищну, міську раду, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до ч.1, ч.9 ст.51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. До складу виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради не можуть входити депутати відповідної ради, крім секретаря ради.

Згідно ч.6, ч.10 ст.59 Закону виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Таким чином, Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» міську раду та виконавчий комітет міської ради розмежовує як два самостійні органи в системі місцевого самоврядування, які в межах своїх повноважень приймають відповідні рішення, що можуть бути предметом оскарження в судовому порядку.

За правилами статті 52 КАС України суд першої інстанції може здійснити заміну первинного відповідача на належного або залучати належного відповідача як другого відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.196 КАС України апеляційний розгляд здійснюється за правилами розгляду справи судом першої інстанції з урахуванням особливостей встановлених главою 1 розділу IV КАС України.

Головною особливістю є те, що апеляційна інстанція не розглядає справу з початку, а переглядає рішення суду першої інстанції, тобто публічно-правовий спір вже вирішено.

Оскільки стаття 52 КАС України, як наслідок заміни неналежного відповідача чи залучення належного відповідача у якості другого відповідача, передбачає розгляд справи спочатку, тому апеляційний суд позбавлений такої процесуальної можливості як залучення до участі у справі другого відповідача. А відтак, апеляційному перегляду в частині вимог ОСОБА_1 про скасування рішення №435 від 22.11.2007р. підлягає постанова Казанківського районного суду Миколаївської області від 25.02.2016р., відповідачем по якій є неналежний орган, та в якій публічно-правовий спір вже вирішено.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд доходить висновку про необхідність відмови в задоволенні вимог позивача в цій частині, як таких, що предявлено до неналежного відповідача ОСОБА_5 міської ради Миколаївської області, яка не являється органом, що приймав рішення №435 від 22.11.2007р. «Про видачу гр. ОСОБА_4 Свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю по вул.Куйбишева, 20».

Апеляційний суд встановив, що рішенням 42 сесії 5 скликання Новобузької міської ради Миколаївської області №606 від 27.03.2009р. «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення по вул.Куйбишева, 20 у власність» міська рада вирішила продати гр. ОСОБА_4 земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 332 кв.м., яка розташована в м.Новий Буг по вул. Куйбишева, 20 для обслуговування нежитлової будівлі з майданчиком та пожежним водоймищем, а також затвердила ціну продажу земельної ділянки в сумі 26295 грн. з урахуванням ПДВ.

На підставі вказаного рішення укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки від 08.04.2009р. між ОСОБА_4 та Новобузькою міською радою, а також ОСОБА_4 04.06.2009р. видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №868023. (т.1 а.с.43, 53)

Незаконність рішення міської ради №606 від 27.03.2009р. ОСОБА_1 в суді першої інстанції обґрунтовував тим, що в порушення ст.20 Земельного кодексу України відповідачем продану ОСОБА_4 земельну ділянку віднесено до земель несільськогосподарського призначення, тоді як землі несільськогосподарського призначення не входять до визначеного ст.19 Земельного кодексу України переліку категорій земель України. Позивач зазначав, що Новобузькою міською радою порушено порядок встановлення цільового призначення земельної ділянки по вул. Куйбишева, 20 в м.Новий Буг.

Як зазначалось вище, підстави для оскарження рішень суб'єкта владних повноважень визначені у ст.2 КАС України. Однак, порушення вимог Закону під час прийняття оскаржуваного рішення не є достатньою підставою для визнання його протиправним, обов'язковою умовою оскарження рішень є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цим рішенням.

Тобто, обов'язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржуване рішення міської ради порушує його право користування добудовою до магазину «Автолідер» по вул. Куйбишева, 20-б в м.Новий Буг, оскільки відстань від аварійного виходу цієї добудови до земельної ділянки, переданої ОСОБА_4, складає близько 1 метра, що виключає можливість підїзду до цього виходу пожежного транспорту.

Апеляційний суд не бере до уваги такі доводи апелянта, оскільки з матеріалів справи вбачається, що право власності ОСОБА_1 на добудову до магазину «Автолідер» по вул. Куйбишева, 20-б в м.Новий Буг виникло 27.07.2010р. З вказаного слідує, що на момент прийняття Новобузькою міською радою Миколаївської області рішення №606 від 27.03.2009р. «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення по вул.Куйбишева, 20 у власність» прав позивача порушено не було. (т.1 а.с.25)

Більше того, матеріалами справи встановлено, що саме ОСОБА_1 порушив вимоги Державних будівельних норм 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» при будівництві прибудови до магазину «Автолідер», про що свідчить лист відділення державного пожежного нагляду Новобузького району №57/1136 від 01.12.2008р. У вказаному листі, також, зазначено, що в результаті перевірки відділенням державного пожежного нагляду Новобузького РВ ГУ МНС України в Миколаївській області винесено постанову про застосування запобіжних заходів №41 від 29.11.2008р. про заборону будівництва прибудови до магазину «Автолідер» ПП ОСОБА_1 (т.1 а.с.35)

Зазначене, на думку колегії суддів, свідчить про обґрунтованість доводів відповідача, що належну ОСОБА_1 земельну ділянку останній повністю забудував з порушенням встановлених норм ДБН, не залишивши, при цьому, вільного місця для належного обслуговування будівлі, в якій він здійснює господарську діяльність.

Щодо доводів апелянта, що на проданій спірним рішенням ОСОБА_4 земельній ділянці по вул.Куйбишева, 20 в м.Новий Буг знаходиться єдине в центрі міста пожежне водоймище, яке знаходиться на обліку в пожежній частині, то апеляційний суд не бере їх до уваги, оскільки згідно листа Новобузького районного сектору Головного управління ДСНС України у Миколаївській області від 23.08.2013р. вих. №120/396 станом на 20.08.2013р. в реєстрі протипожежного водопостачання 20 Державної пожежно-рятувальної служби пожежне водоймище на земельній ділянці по вул. Куйбишева, 20 в м.Новий Буг не зареєстроване та на обліку не стоїть. (т.1 а.с.12)

У листі-відповіді від 19.05.2015р. за запит представника позивача ОСОБА_6 щодо надання інформації Головне управління ДСНС України у Миколаївській області також зазначило, що відповідно до даних журналів перевірки, обліку обєктових джерел водопостачання Новобузького району та даних інвентаризаційних відомостей обліку обєктових джерел протипожежного водопостачання в районі виїзду пожежної частини в Новобузькому районі пожежна водойма за адресою: м.Новий Буг, вул. Куйбишева, 20, у період з 27.03.2009р. (прийняття рішення Новобузькою міською радою про продаж земельної ділянки за вказаною адресою) в ГУ ДСНС на обліку не знаходилась, відповідно, рішення щодо списання пожежної водойми за вказаною адресою не приймалося. (а.с.129)

Суду апеляційної інстанції ОСОБА_4 надано лист Новобузького районного сектору Головного управління ДСНС України у Миколаївській області від 04.05.2016р. вих.. №120/128, в якому зазначено, що проектом «Добудова до магазину «Автолідер» ПП ОСОБА_1 по вул. Куйбишева, 20-б в м.Новий Буг Миколаївської області для цілей пожежогасіння магазину «Автолідер» передбачено зовнішній протипожежний водопровід, а саме: пожежний гідрант від міської водопровідної мережі, який знаходиться по вул. Куйбишева. (т.2 а.с.109)

В позовній заяві підставою для скасування рішення Новобузької міської ради Миколаївської області рішення №606 від 27.03.2009р. «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення по вул.Куйбишева, 20 у власність» ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до вимог ч.2 ст.128 Земельного кодексу України ОСОБА_4 з метою придбання зазначеної земельної ділянки повинен був подати до Новобузької міської ради, серед іншого, документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельні ділянці. При цьому, позивач зазначив, що наявне у ОСОБА_4 Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22.12.2007р. не є документом, що посвідчує право власності ОСОБА_4 на нерухоме майно по вул.Куйбишева, 20 в м.Новий Буг, оскільки воно видано на підставі незаконного рішення виконкому Новобузької міської ради №435 від 22.11.2007р.

Апеляційний суд критично ставиться до таких доводів ОСОБА_7, оскільки Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22.12.2007р. є документом, що посвідчує право власності ОСОБА_4 на нерухоме майно по вул.Куйбишева, 20 в м.Новий Буг, що спростовує доводи позивача про порушення відповідачем вимог ч.2 ст.128 Земельного кодексу України при прийнятті рішення №606 від 27.03.2009р. Зазначене свідоцтво про право власності в судовому порядку недійсним не визнавалося, рішення виконкому міської ради, яке стало підставою для його видання, не скасовувалося.

Абзацом 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів суду апеляційної інстанції доходить висновку, що ОСОБА_1 не доведено порушення його законних прав рішенням 42 сесії 5 скликання Новобузької міської ради Миколаївської області №606 від 27.03.2009р. «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення по вул.Куйбишева, 20 у власність», які підлягають поновленню в судовому порядку.

Згідно п.2 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, однак з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити постанову Казанківського районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2016 року в частині підстав для відмови в задоволенні позову ОСОБА_1, зокрема, зазначити такими підставами предявлення позивачем вимог щодо скасування рішення №435 від 22.11.2007р. «Про видачу гр. ОСОБА_4 Свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю по вул.Куйбишева, 20» до неналежного відповідача, а також відсутність порушення прав позивача прийнятим рішенням Новобузької міської ради Миколаївської області №606 від 27.03.2009р. «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення по вул.Куйбишева, 20 у власність».

Керуючись ст.ст. 69, 71, 185, 195, 196, 198 ч.1 п.2, 201 ч.1 п.1, п.4, 205 ч.2, 207, 254 ч.5 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Казанківського районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2016 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції даної постанови апеляційного суду.

В іншій частині постанову Казанківського районного суду Миколаївської області від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 30.05.2016р.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Запорожан Д.В.

ОСОБА_8