Справа № 805/42/16-а
Суддя: Ляшенко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Алябєв І.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року справа №805/42/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів Ястребової Л.В., Компанієць І.Д.,

за участі секретаря судового засідання: Корадо А.А.

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного відділу в місті Маріуполі Управління Служби безпеки України в Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 року у справі № 805/42/16-а (головуючий І інстанції Алябєв І.Г.) за позовом ОСОБА_2 до Головного відділу в місті Маріуполі Управління Служби безпеки України в Донецькій області про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного відділу в м. Маріуполі Управління служби безпеки України в Донецькій області (далі Управління СБУ) у якому просила:

скасувати рішення Головного відділу в м. Маріуполі Управління Служби безпеки України в Донецькій області щодо повернення її заяви;

зобовязати Головний відділ в м. Маріуполі Управління Служби безпеки України в Донецькій області вирішити питання ОСОБА_2 та надати їй обґрунтоване рішення у письмовій формі;

притягнути до відповідальності орган або посадову особу Управління СБУ за порушення Закону України Про інформацію та статті 99 Кримінального процесуального кодексу України;

притягнути до відповідальності орган або посадову особу Управління СБУ за порушення вимог Конституції України.

В обґрунтування позову зазначала, що вважає рішення Управління СБУ щодо відмови у розгляді її заяви не законним та таким, що по порушує її права та законні інтереси.

Ухвалою суду від 10 березня 2016 року провадження у адміністративній справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 щодо притягнення до відповідальності органу, або посадової особи Служби Безпеки України за порушення статей 5 та 6 Закону України Про інформацію, статті 99 Криминально-процесуального кодексу України, статті 3 Конституції України закрито.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано рішення Головного відділу в місті Маріуполі Управління Служби Безпеки України в Донецькій області щодо повернення заяви ОСОБА_2 від 17 листопада 2015 року № 56/34-Ш-37/34/205.

Зобовязано Головний відділ в місті Маріуполі Управління Служби Безпеки України в Донецькій області розглянути звернення ОСОБА_2 від 12 листопада 2015 року в порядку, визначеному Законом України Про доступ до публічної інформації.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд 1 інстанції дійшов висновку про те, що заява позивача не є зверненням у розумінні Закону України «Про звернення громадян», а відтак, відповідач надаючи відповідь мав Керуватися Законом України «Про доступ до публічної інформації» а не Законом України «Про звернення громадян». Підставу для повернення заяви ОСОБА_2, вказану у відповіді Управління СБУ, суд 1 інстанції вважає необґрунтованою, зокрема із відповіді відповідача не можливо зрозуміти які саме дані необхідні для прийняття рішення по суті заяви.

Не погодившись з рішенням суду 1 інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу в якій посилається на неправильне застосування норм матеріального права, та недотримання вимог процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив наступне. Згідно з абзацом 7 ст.5 Закону України «Про звернення громадян» у зверненні має бути викладено суть порушеного питання, але розглянувши заяву ОСОБА_2, відповідач дійшов висновку що суть порушеного питання є незрозумілою оскільки викладені дані стосувались фактів, існування яких, на думку відповідача є малоймовірними, а також між фактами був відсутній логічний зв'язок. Апелянт також вважає, що питання яке порушувалось позивачем у його заяві до відповідача, не є запитом на публічну інформацію у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації». Просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 року, та прийняти нове рішення яким відмовити позивачу у задоволенні його позову.

Представник відповідача в судовому засіданні скаргу підтримав та просив скасувати рішення і відмовити у позові.

В судовому засіданні позивач проти доводів апеляційної скарги заперечувала.

Відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, становила наступне.

13 листопада 2015 року ОСОБА_2 звернуласяьіз заявою до Управління СБУ, у якій просила повідомити її про наявність у Управління СБУ технічної можливості щодо виявлення у її тілі імплонтанта мікрочіпа (датчик). Згідно заяви, ця відповідь потрібна ОСОБА_2 для захисту її прав та розслідування вбивства її батьків. 17 листопада 2015 року від Управління СБУ надійшла відповідь, відповідно до якої заява ОСОБА_2 повернута позивачу у звязку з відсутністю у заяві необхідних відомостей для прийняття посадовими особами Управління СБУ мотивованого рішення.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України від 02.10.1996 р. № 393/96-ВР «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Заява у розумінні ст.3 Закону України від 02.10.1996 р. № 393/96-ВР «Про звернення громадян», це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Згідно з абз.7 ст.5 Закону України від 02.10.1996 р. № 393/96-ВР «Про звернення громадян», у зверненні зокрема має бути викладено суть порушеного питання.

Дослідивши заяву позивача від 12.11.2015 року (а.с.5), колегія суддів погоджується з висновком апелянта про те, що суть порушеного позивачем питання є незрозумілою, оскільки викладені дані стосуються фактів, існування яких є малоймовірним, а також між фактами був відсутній логічний зв'язок.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відсутність логічного звязку, у числі іншого, полягала у тому, що відповідь була потрібна заявниці для розслідування вбивства батьків. При цьому, з тексту самої заяви не виявлялося можливим зрозуміти, яким саме чином відповідь Головного відділу з порушеного питання може сприяти вказаному розслідуванню. Також, зі змісту заяви не є зрозумілим яким чином так звана ДНР може мати будь яке відношення до впровадження в організм заявниці вказаного датчика у 2007 році.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що у заяві від 12.11.2015 року ОСОБА_2 зазначала, що вона просить надати їй письмову відповідь у відповідності ст.99 КПК України. Проте у ст.99 КПК України міститься визначення документа, як процесуального джерела доказів, та зазначається, які матеріали можуть належати до документів, повноваження учасників кримінального провадження щодо документів, а також інші питання, що стосуються документів. У звязку з цим, зі змісту заяви не є зрозумілим, чому надання відповіді має відбутись у відповідності до вказаної статті КПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач правомірно розглянув звернення позивача відповідно до Закону України від 02.10.1996 р. № 393/96-ВР «Про звернення громадян».

Стосовно висновків суду 1 інстанції про те, що питання яке порушувалось позивачем у його заяві до відповідача, є запитом на публічну інформацію у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 13.01.2011 р. № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Аналізуючи дане визначення публічної інформації, колегія суддів вважає, що визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона має бути заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним субєктом владних повноважень у процесі виконання своїх обовязків.

Вказані висновки суду узгоджуються положеннями Пленуму Вищого адміністративного суду України від 30.09.2013 року № 11 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» та Довідки про вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Інформація, яку запитує позивач, ще не є такою, що вже отримана органом СБУ або створена ним у процесі виконання своїх обовязків, або такою, яка знаходиться у його володінні. Цю інформацію орган СБУ ще має одержати шляхом вивчення конкретної ситуації.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_2 не вказувала у своїй заяві та поданому позові про те, що її заява є запитом на публічну інформацію і потребує відповіді, згідно вимог Закону України від 13.01.2011 р. № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації».

Таким чином, прийняте рішення не було рішенням про відмову в задоволенні вимог, викладених в заяві, і жодним чином не позбавляло заявницю права повторного звернення до Головного відділу з заявою, в якій би суть порушеного питання була зрозумілою та стосувалась існуючих фактів.

Відповідачем заяву позивача розглянуто із дотриманням вимог Закону України «Про звернення громадян».

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду 1 інстанції прийняте із помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому вбачає підстави для скасування постанови суду 1 інстанції.

На підставі викладеного, керуючись статтями: 9, 11, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного відділу в місті Маріуполі Управління Служби безпеки України в Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 року у справі № 805/42/16-а задовольнити.

Постанову суду першої інстанції скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного відділу в місті Маріуполі Управління Служби безпеки України в Донецькій області про скасуваня рішення Головного відділу в м. Маріуполі Управління Служби безпеки України в Донецькій області щодо повернення заяви позивача від 12.11.2015 року та зобовязання Головного відділу в м. Маріуполі Управління Служби безпеки України в Донецькій області вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.В. Ляшенко

Судді Л.В. Ястребова

ОСОБА_4