Справа № 810/309/16
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2016-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року (12:47 год.) м. Київ №810/309/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОВОСТАР" до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

за участю представників сторін:

від позивача: Якута І.І., довіреність №ОВ-01/12/15-871 від 01.12.2015

Самойленко К.В., довіреність №ОВ-15/01/16-32 від 15.01.2016

від відповідача: не з'явився

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Овостар» (далі - позивач звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.11.2015 № щодо зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2014 року у розмірі 72462,85 грн.

Позовні вимоги мотивовані безпідставністю висновків податкового органу, викладених в акті перевірки №1803/1501/32086437 від 19.10.2015 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Овостар» () з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень 2014 року».

Позивач зазначив, що з 09.10.2015 по 12.10.2015 Васильківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Овостар» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 2012964,00 грн., відображених у податковій декларації з податку на додану вартість, поданій за відповідний звітний (податковий) період січень 2014 року.

Зокрема, у висновках акту перевірки встановлено, що в порушення п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України ТОВ «Овостар» завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду в сумі 72462,85 грн., який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду по декларації з ПДВ за січень 2014р.

Позивач стверджує про відсутність вищевказаних порушень ним вимог податкового законодавства за наслідками фінансово-господарських операцій з контрагентами, зокрема, ТОВ «Агрофірма Грейн Плюс», оскільки договірні відносини щодо поставки товарів (робіт, послуг) між ним та контрагентами мали реальний характер та підтверджені належним чином складеними первинними документами, які містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяги спірних операцій, зокрема, договорами, податковими і видатковими накладними, а отримані товари (роботи, послуги) були використані в господарській діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Овостар».

Позивач також наголошує на тому, що в межах перевірки відповідачем з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень 2014 року ТОВ «Овостар» взаємовідносини з ТОВ «Агрофірма Грейн Плюс» та реальність здійснення господарських операцій (факт здійснення чи не здійснення поставок) не досліджувалась взагалі, а висновки щодо встановленого порушення винесені лише на підставі висновків іншого Акту позапланової виїзної перевірки «Агрофірма Грейн Плюс» з питань дотримання вимог податкового законодавства та без будь-якої перевірки зазначеної інформації були додані до Акту перевірки ТОВ «Овостар».

Позивач зазначає, що висновки акту перевірки, на підставі якого податковим органом було прийняте спірне податкове повідомлення-рішення, ґрунтуються виключно на підставі тверджень відповідача про те, що станом на 12.10.2015 року серед постачальників виявлено платників, якими надано ризиковий кредит, а саме по підприємству «Агрофірма Грейн Плюс» (ІПН 37917901) за січень 2014 року рахується розбіжність в сумі ПДВ 72 462,85 грн. за рахунок відображення в базі АІС «Податковий блок» акту «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки «Агрофірма Грейн Плюс», код за , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період листопад 2013р. та січень, лютий, березень 2014р.» від 29.08.2014 року за №292/220/37917901.

Позивач стверджує, що відповідачем жодним чином не досліджено, у який спосіб ТОВ «Овостар» здійснювало свої господарські операції, в тому числі як отримувало товар, та як і де в подальшому його зберігало, використовувало та реалізовувало продукцію, яка була з нього вироблена тощо. У акті перевірки позивача відсутнє визначення поняття «ризиковий кредит» і яким законодавчим актом передбачено визначення цього поняття. Не надане й обґрунтування того, яким чином дані АІС «Податковий блок» впливають на підтвердження здійснення господарських операцій.

Натомість саме на підставі вищевказаних висновків податковий орган прийшов до протиправного на думку позивача висновку про те, що підприємством ТОВ «Овостар» завищено податковий кредит в сумі 72462,84 грн. по податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2014 року.

Відповідач, заперечуючи проти позову, в письмових запереченнях зазначає, що станом на 12.10.2015 серед постачальників ТОВ «Овостар» виявлено платників, якими надано ризиковий кредит, за податковий період - січень 2014 року, а саме: по підприємству «Агрофірма Грейн Плюс» () рахується розбіжність в сумі 72462,85 грн., за рахунок відображення в базі АІС «Податковий блок» акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 29.08.2014 №292/220/37917901 «Агрофірма Грейн Плюс» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період листопад 2013 року та січень, лютий, березень 2014 року.

Відповідно до акта від 29.08.2014 №292/220/37917901 встановлено, що податкові накладні, які мають реквізити постачальника ТОВ «Поберіжжя», підписи директора ТОВ «Поберіжжя» та реквізити покупця «Агрофірма Грейн Плюс» не мають юридичної сили первинних документів та не можуть бути підставою для відображення в регістрах бухгалтерського обліку та у податковій звітності «Агрофірма Грейн Плюс» господарських операцій: прийому товару уповноваженою особою «Агрофірма Грейн Плюс» від директора ТОВ «Поберіжжя» ОСОБА_4

У TOB «Агрофірма Грейн Плюс» у листопаді 2013 року, січні, лютому, березні 2014 року відсутні як база, так і об'єкт оподаткування податком на додану вартість з придбання товарів у ТОВ «Поберіжжя» та продажу товарів підприємствам - покупцям.

Задекларовані податкові зобов'язання «Агрофірма Грейн Плюс» за січень 2014 року у частині податкового кредиту, сформованого за рахунок податкових накладних, отриманих від ТОВ «Поберіжжя» та виписаних «Агрофірма Грейн Плюс» підприємству - покупцю ТОВ «Овостар» становлять 72462,84 грн.

На підставі викладеного відповідач дійшов висновку про те, що ТОВ «Овостар» завищено податковий кредит в сумі 72462,85 грн. по податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2014 року (від 20.02.2014 вх. №) з урахуванням уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість, у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний (податковий) період березень 2014 року до податкової декларації з ПДВ за січень 2014 року (від 07.03.2014 вх. № та від 11.03.2014 вх. №).

В судовому засіданні представники позивача підтримали позов в повному обсязі та просили суд його задовольнити, зважаючи на обставини, зазначені в адміністративному позові та додані до справи документи, в тому числі витребувані на вимогу ухвали суду.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином та завчасно, однак 01.03.2016 через канцелярію суду подав клопотання про зупинення провадження та письмові заперечення проти позову.

Клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі обґрунтоване необхідністю надання відповідачу додаткового часу для підготовки витребуваних доказів.

При цьому суд зазначає, що витребувані судом докази, зокрема, копія акту позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Агрофірма Грейн Плюс" від 29.08.2014 №292/220/37917901, представником відповідача надана суду та приєднана до письмових заперечень проти позову.

Отже, суд, заслухавши думку представників позивача, які заперечували проти задоволення клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, ухвалив відмовити у задоволенні поданого клопотання та здійснювати розгляд справи за наявними у ній матеріалами у відсутність представника відповідача, оскільки витребувані у відповідача докази були надані відповідачем до матеріалів справи.

Розглянувши надані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, письмові заперечення відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Овостар» (ідентифікаційний код 32086437, місцезнаходження 08635, Київська область, Васильківський район, село Крушинка, вулиця Колгоспна, 11) зареєстровано Васильківською районною державною адміністрацією Київської області 31.07.2002 року, номер запису про включення відомостей про юридичну особу до ЄДР №1 000620, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 31.07.2002 серії А00 №476615 (т.4, а.с.213-214) та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 27.01.2016 (т.4, а.с.215-219).

ТОВ «Овостар» взято на податковий облік в органах державної податкової служби 15.08.2002 за №2236 та станом на 27.07.2013 року перебуває на обліку в Васильківській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Позивач зареєстрований платником ПДВ з 25.08.2002 року відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 21.06.2011 № 100341028, виданого Васильківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, індивідуальний податковий номер 70.

Судом встановлено, що Васильківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області в період з 09.10.15 по 12.10.2015 проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Овостар» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 2012964,00 грн., відображених у податковій декларації з податку на додану вартість, поданій за відповідний звітний (податковий) період січень 2014 року.

Перевірка була проведена відповідно до наказу Васильківської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області від 09.10.2015 року №339 заступником начальника відділу контролю за декларуванням ПДВ управління оподаткування юридичних осіб Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області ОСОБА_5 та головним державним ревізором-інспектором відділу контролю за декларуванням ПДВ управління оподаткування юридичних осіб Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області Білім Тетяною Сергіївною, на підставі п.78.2 ст.78 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VІ зі змінами та доповненнями (далі - ПК України або Податковий кодекс).

Результати перевірки оформлені актом Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області №1803/1501/32086437 від 19.10.2015 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Овостар» () з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за січень 2014 року (далі - акт перевірки) (т.1, а.с.16-28).

20.10.2015 акт перевірки був отриманий головним бухгалтером ТОВ «Овостар» ОСОБА_7 безпосередньо в приміщенні Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, що підтверджується особистою розпискою даної посадової особи позивача на примірнику акту перевірки.

В пункті 3.14.5 акту перевірки зазначено, що станом на 12.10.2015 року серед постачальників виявлено платників, якими надано ризиковий кредит, а саме за податковий період січень 2014 року, по підприємству ТОВ «Агрофірма Грейн Плюс» (ІПН 37917901), що зареєстроване Тетіївською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, рахується розбіжність в сумі ПДВ 72 462,85 грн. за рахунок відображення в базі АІС «Податковий блок» від 29.08.2014 №292/220/37917901 акту «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Агрофірма Грейн Плюс», з питань дотримання вимог податкового законодавства за листопад 2013р. та січень, лютий, березень 2014р.».

Виходячи з вищезазначеного, відповідач дійшов висновку, що ТОВ «Овостар» завищено податковий кредит в сумі 72462,85 грн. по податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2014 року (від 20.02.2014 вх. №) з урахуванням уточнюючих розрахунків податкових зобов'язань з податку на додану вартість, у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний (податковий) період березень 2014 року до податкової декларації з ПДВ за січень 2014 року (від 07.03.2014 вх. № та від 11.03.2014 вх. №).

Зокрема, у висновках акта перевірки позивача зазначено, що в порушення п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України ТОВ «Овостар»: завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду в сумі 72 462,85 грн., який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду по декларації з ПДВ за січень 2014р.

Позивач не погодився з висновками акту перевірку та подав заперечення на акт перевірки (вих. №ОВ-26/10/15-1740 від 26.10.2015) протягом 5 робочих днів з дня отримання акту перевірки (т.1, а.с.29-32).

В результаті розгляду заперечень ТОВ «Овостар» на акт перевірки висновки акту перевірки №1803/1501/32086437 від 19.10.2015 були залишені без змін, про що було повідомлено ТОВ «Овостар» листом Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 30.10.2015 №9054/10-07-15-01-20 (т.1, а.с.34-36).

Висновки акту перевірки покладені відповідачем в основу прийнятого податкового повідомлення-рішення від 04 листопада 2015 року №, яким ТОВ «ОВОСТАР» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 72462,85 грн. за березень 2014 року (т.1, а.с.37).

05.11.2015 вказане податкове повідомлення-рішення було отримано головним бухгалтером ТОВ «Овостар» ОСОБА_7, безпосередньо в приміщенні Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, що підтверджується особистою розпискою даної посадової особи позивача на примірнику податкового повідомлення-рішення.

Скориставшись правом адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення позивач звернувся до Головного управління ДФС у Київській області зі скаргою №ОВ-12/11/15-1846 від 12.11.2015, про що було повідомлено відповідача (т.1, а.с.38-41).

За результатами розгляду скарги Головне управління ДФС у Київській області винесло рішення №54/10/10-36-10-01-04 від 12.01.2016, яким податкове повідомлення - рішення № від 05.11.2015 було залишено без змін, а скарга позивача - без задоволення (т.1, а.с.43-47).

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням № від 05.11.2015, яким ТОВ «ОВОСТАР» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 72462,85 грн., позивач звернувся з даним позовом до суду.

Судом встановлено, що в періоді, що перевірявся, позивач мав господарські відносини з ТОВ «Агрофірма Грейн Плюс».

Так, між ТОВ «Агрофірма Грейн Плюс» (постачальник) та ТОВ «Овостар» (покупець) було укладено договір поставки №ОВ-13/11/13-1ТП від 13 листопада 2013 р. (надалі - договір) (т.1, а.с.64-66).

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов'язується передати покупцю у власність, а покупець прийняти та оплатити на умовах договору соняшник.

Пунктами 2.1, 2.3, 2.4, 2.5 договору встановлено, що якість товару підтверджується посвідченням (свідоцтвом, сертифікатом) про якість та повинна відповідати діючим ДСТУ (ГОСТ); кількість товару (+/- 10%), що поставляється за цим договором, встановлюється в специфікаціях до договору, які є його невід'ємною частиною; загальна кількість товару, що поставляється за цим договором, становить кількість товару по всіх підписаних сторонами специфікаціях з урахуванням відхилень по кількості фактично поставленого товару +/- 10% відповідно до видаткових накладних; товар поставляється насипом без упаковки.

Форма розрахунків згідно даного договору - безготівкова, оплата в строк 3 (трьох) банківських днів з дати поставки товару з урахуванням п.3.4. Договору (п. 3.3. даного Договору)

Згідно умов пункту 4.1 договору доставка товару здійснюється постачальником покупцю на умовах DDP (ІНКОТЕРМС 2010) за адресою: Черкаська область Жашківський район с. Скибин., вул. Леніна 100, в строк, погоджений сторонами в специфікації, в якій повинні вказуватись тип транспортного засобу та спосіб розвантаження. Інші умови поставки можуть бути погоджені сторонами в специфікації.

Відповідно до пункту 6.1 договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками та діє до 31.12.2013. У випадку, якщо протягом останнього місяця строку дії договору жодна із сторін не заявить про його припинення, договір вважається пролонгованим на 6 (шість) місяців. Кількість пролонгацій не обмежується.

До вищевказаного договору поставки №ОВ-13/11/13-1ТП від 13.11.2013 було складено наступні специфікації: №1 від 13.11.2013, №2 від 11.01.2014, №3 від 13.01.2014, №4 від 14.01.2014, №5 від 27.01.2014 (т.1, а.с.67-71).

Відповідно до умов договору протягом січня 2014 року ТОВ «Агрофірма Грейн Плюс» поставило ТОВ «Овостар» соняшник на загальну суму 613639,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 102273,17 грн., загальною кількістю 186,55 тон, що підтверджується наступними видатковими накладними №1, №2 від 13.01.2014, №3, 4 від 14.01.2014, №5 від 15.01.2014, №6 від 16.01.2014, №7 від 28.01.2014, №8 від 29.01.2014 (т.1, а.с.77, 80, 83, 86, 90, 93, 96, 100).

Зазначена кількість соняшнику, відповідно до умов, погоджених у договорі, в повному обсязі була поставлена до ТОВ «Овостар» за адресою: Черкаська область, Жашківський район, с. Скибин, вул. Леніна 100, на підтвердження факту здійснення поставки соняшнику у січні 2014 року позивачем надано до суду копії товарно-транспортних накладних (т.1, а.с.79, 82, 84-85, 88-89, 91-92, 94-95, 98-99, 102-103).

Якість поставленого товару - соняшник підтверджується посвідченнями про якість зерна, наданих разом із накладними від ТОВ «Агрофірма Грейн Плюс» на культуру - соняшник (т.1, а.с.105-111).

ТОВ «Агрофірма Грейн Плюс» виставлено на адресу позивача наступні рахунки-фактури на здійснення оплати за поставлений соняшник (т.1, а.с.78, 81, 87, 97, 101).

Поставлений товар ТОВ «Овостар» було частково оплачено на користь ТОВ «Агрофірма Грейн Плюс» у періодлі, за який проводилась перевірка, зокрема, у січні 2014р. - 526471,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 87745,17 грн., частково у лютому 2014 року - 87168 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 14 528 грн., що підтверджується виписками банку по банківському рахунку позивача (т.1, а.с.112-129). На час звернення до суду кредиторська заборгованість у ТОВ «Овостар» по розрахунках з ТОВ «Агрофірма Грейн Плюс» була відсутня.

Позивач зазначає, що відносно оплаченого та поставленого товару ТОВ «Агрофірма Грейн Плюс» жодного перегляду цін чи повернення платежу не здійснювалось.

В підтвердження реальності здійсненних господарських операцій позивачем надано до суду оборотно-сальдові відомості по рахунку №631 та картку рахунку №631 за січень 2014 (т.1, а.с.72-76).

За фактом настання першої з подій (постачання товару) ТОВ «Агрофірма Грейн Плюс» на адресу ТОВ «Овостар» були виписані наступні податкові накладні № 2 від 13.01.2014 на загальну суму 95676,00 грн., в т.ч. ПДВ 15946,00 грн., №1 від 13.01.2014 на загальну суму 100334,00 грн., в т. ч. ПДВ 16722,33 грн., №4 від 14.01.2014 на загальну суму 61685,00 грн., в т.ч. ПДВ 10280,83 грн., №3 від 14.01.2014 на загальну суму 73128,00 грн., в т.ч. ПДВ 12188,00 грн., №5 від 15.01.2014 на загальну суму 64740,00 грн., в т.ч. ПДВ 10790,00 грн., №6 від 16.01.2014 на загальну суму 64220,00 грн., в т.ч. ПДВ 10703,33 грн., №7 від 28.01.2014 на загальну суму 66688,00 грн., в т.ч. ҐПДВ 11114,67 грн., №8 від 29.01.2014 на загальну суму 87168,00, в т.ч. ПДВ 14528,00 грн. (т.1, а.с.130-137).

Вищевказані податкові накладні були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру податкових накладних №30175139 (т.1, а.с.138).

Суми сплаченого ПДВ у розмірі 102273,17 грн. ТОВ «Овостар» включено до складу податкового кредиту та відображено у додатку №5 «Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів (Д5)» до декларації з податку на додану вартість за січень 2014 р., а факт отримання вищевказаних податкових накладних відображений в реєстрі виданих та отриманих податкових накладних за січень 2014 року (т.4, а.с.161-177).

Суд зазначає, що факт реєстрації вищевказаних податкових накладних у передбаченому законодавством порядку підтверджено й Васильківською ОДПІ в акті перевірки позивача (п.3.13). Перевіркою податкового органу не встановлено факт порушення ТОВ «АГРОФІРМА ГРЕЙН ПЛЮС» порядку надання та реєстрації податкових накладних, а також факт порушення ТОВ «ОВОСТАР» порядку включення податкових накладних до складу податкового кредиту.

Загальна сума податку на додану вартість, що включена ТОВ «ОВОСТАР» до складу податкового кредиту у січні 2014 року по операціях з придбання насіння соняшнику у ТОВ «АГРОФІРМА ГРЕЙН ПЛЮС», складає 102 273,17 грн., але працівники контролюючого органу під час перевірки дійшли висновку, що податковий кредит завищено позивачем лише на 72 462,85 грн., тобто інші податкові накладні, видані контрагентом-постачальником ТОВ «ОВОСТАР», можуть бути включені до складу податкового кредиту.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, відповідно до п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Згідно з п. 201.7 ПК України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Відповідно до п. 201.8 ст. 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, якій здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

До обов'язкових реквізитів податкової накладної, перелік яких закріплений в підпункті 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, законодавець відносить:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України);

ї) номер та дата митної декларації, за якою було здійснено митне оформлення товару, ввезеного на митну територію України.

Матеріали справи свідчать, що податковий кредит за результатами здійснення господарських операцій з ТОВ «Агрофірма Грейн Плюс» був сформований позивачем на підставі належних документів, оформлених згідно з вимогами чинного законодавства, податкові накладні, виписані контрагентом, відповідають вимогам, встановленим Податковим кодексом України та містять всі необхідні реквізити.

Судом встановлено, що фактично податковий орган дійшов висновку про порушення під час перевірки позивача на підставі розбіжностей, які містяться в АІС «Податковий блок» по взаємовідносинам позивача з підприємством «Агрофірма Грейн Плюс» () в сумі 72462,85 грн., за рахунок відображення в базі АІС «Податковий блок» акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 29.08.2014 №292/220/37917901 «Агрофірма Грейн Плюс» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період листопад 2013 року та січень, лютий, березень 2014 року.

Статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за N 168/704, встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи).

Відповідно до п. 2.1 вказаного Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зі змінами та доповненнями господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити, зокрема, такі обставини:

- всупереч даним податкового обліку будь-кого з учасників операції відсутні зміни активів, зобов'язань чи власного капіталу принаймні в одного з таких учасників (наприклад, збільшення статутного капіталу особи за рахунок активів, що не мають ринкової вартості, зокрема фіктивних цінних паперів, тобто цінних паперів, обіг яких на момент вчинення операції був припинений після оприлюднення даних щодо скасування свідоцтва про реєстрацію їх випуску);

- отримання майнової вигоди чи права на таку вигоду будь-кого з учасників операції виключно шляхом зменшення бази оподаткування з певного податку та/або отримання коштів із Державного бюджету за одночасної відсутності об'єктивної можливості отримати майнову вигоду від цієї операції в інший спосіб (наприклад, експорт товару на підставну особу, яка не має відповідної реєстрації чи не веде будь-якої господарської діяльності, виключно з метою отримання документів, що підтверджують право на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість;

- "тимчасова" поставка товару (тобто з подальшим поверненням того самого товару без обґрунтованої економічної причини в наступних податкових періодах постачальнику від покупця безпосередньо або через ланцюг посередників) тим платником податку, в якого за результатами певного податкового періоду наявне від'ємне значення податкових зобов'язань із податку на додану вартість тому учаснику, який має зобов'язання до сплати в бюджет тощо;

- результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).

Така правова позиція викладена, зокрема, в Листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом. У свою чергу, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст. 43 Господарського кодексу України, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Таким чином, законодавством надано позивачу право як суб'єкту господарювання на укладення будь-яких угод та здійснення будь-якої підприємницької діяльності, які не заборонені законом.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість обов'язковому з'ясуванню підлягають обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. В обов'язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.

Проте, суд зазначає, що у розглядуваній справі наведені обставини не досліджувалися податковим органом під час проведення перевірки, оскільки фактично висновок про нікчемність господарських операцій був зроблений на підставі аналізу акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 29.08.2014 №292/220/37917901 ТОВ «Агрофірма Грейн Плюс» з питань правильності і правомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість під час здійснення фінансово-господарських відносин з ТОВ «Поберіжжя» (38550151) за період листопад 2013 року та січень, лютий, березень 2014 року.

Крім того, податковим органом не було враховано, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за несплату податків продавцем, порушення ним правил здійснення господарської діяльності та наявність обставин державної реєстрації, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи-платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства.

Так, одним з принципів розгляду податкових спорів, відповідно до ст. 4 Податкового Кодексу України є принцип презумпції добросовісності та рішень платника податків, у зв'язку з чим передбачається, що дії платників податків, які мають своїм результатом одержання податкової вигоди економічно виправдані, а відомості, що містяться у податкових деклараціях, податкових накладних та інших первинних документах, є достовірними. Надання податковому органу всіх належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність яких установлена судом.

При цьому, встановлення факту дефектності контрагентів є лише одним із доказів, але не вичерпним, при встановленні або нереальності, господарської операції, або відсутності в ній ділової мети. Водночас, дефектність та навіть фіктивність контрагента платника податків сама собою не свідчить про обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів або про дефектність самих господарських операцій.

Обставини фіктивності та інших недоліків правового статусу контрагентів платника податків підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами, що свідчать про неналежність господарської операції, тобто про її нереальність або відсутність економічного змісту. Спростування добросовісності платника податків є найбільш складним завданням і потребує збирання доказової бази, що свідчить про обізнаність платника щодо протиправної поведінки третіх осіб.

Про це можуть свідчити оперативно-розшукові дані; матеріали кримінальних справ, які стосуються безпосередньо того платника, поведінка якого аналізується; дані про повернення платникові податків коштів, перерахованих ним нібито в оплату придбаних активів; показання свідків та інші дані, зокрема щодо контактів між посадовими особами платника податку та фіктивного контрагента тощо.

Разом з тим, власне фіктивність діяльності одного з постачальників в ланцюзі до позивача, порушення ним податкової дисципліни та правил здійснення господарської діяльності не є підставою для висновку про необґрунтованість заявленої позивачем податкової вигоди, якщо податковий орган не доведе, зокрема, що платник податку діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускали його контрагенти, або що діяльність платника податку спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з податковою вигодою, переважно з контрагентами, які не виконують своїх податкових зобов'язань, зокрема й у випадках, коли такі операції здійснюються через посередників.

Досліджуючи рух активів, наявність господарської мети при вчиненні позивачем угод з вищезазначеним контрагентом, суд зазначає наступне.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 27.01.2016 основним видом економічної діяльності позивача є 10.89 виробництво інших харчових продуктів, не віднесених до інших угрупувань (т.4, а.с.215-219).

Тобто, отримання товарів від ТОВ "Агрофірма Грейн Плюс" та подальше використання у власній господарській діяльності відповідає видам діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Овостар" та пов'язано з його господарською діяльністю.

З матеріалів адміністративної справи та письмових пояснень позивача вбачається, що поставлений від ТОВ "Агрофірма Грейн Плюс" соняшник був використаний позивачем у власній господарській діяльності, а саме з метою подальшого виробництва олії соняшникової, на давальницьких умовах відповідно до договору №ОВ-01/06/13-10 від 01.06.2013 року, укладеного між ТОВ «Овостар» та ТОВ «Ясенсвіт» (т.1, а.с.140-141).

В письмових поясненнях до позову позивач зазначає, що в процесі прийому-передачі насіння соняшника на вагових (в пунктах розвантаження) здійснювався прийом товару не лише по кількості, але й по якості насіння соняшника. Система моніторингу якості налагоджена таким чином, що з кожної поставки насіння соняшника відбирається проба, що досліджується лабораторією приймальної організації на місці протягом певного часу, і лише після отримання даних аналізу насіння соняшника машина проходить процес зважування та розвантаження, що оформлюється відповідними первинними документами. Отже, кожна поставка насіння соняшнику від ТОВ «Агрофірма Грейн Плюс» проходила процес дослідження якості відібраних проб, про що свідчать картки аналізу насіння соняшника, які складаються в лабораторії ТОВ «Ясенсвіт».

Так, насіння соняшника, яке ТОВ «Овостар» придбало у ТОВ «Агрофірма Грейн Плюс» у січні 2014 року, як зазначалося вище, у кількості 186,55 тон було передано у переробку разом з давальницькою сировиною інших постачальників (насіння соняшнику) в загальній кількості 1 547,95 тон. Вся зазначена кількість соняшнику була передана ТОВ «Ясенсвіт» на умовах Договору про переробку сировини. Дане насіння соняшнику з урахуванням залишку на зберіганні станом на 01.01.2014 року було перероблене ТОВ «Ясенсвіт» на олію соняшникову та супутні продукти (шрот, макуха, лушпиння) протягом січня-лютого 2014 року.

Всі зазначені обставини підтверджуються актами здачі-приймання робіт, видатковими накладними, що засвідчують передачу сировини (насіння соняшнику) у переробку, видатковими накладними, що підтверджують повернення готової продукції (олії соняшникової) від ТОВ «Овостар» із переробки за січень 2014 року по договору про переробку сировини, а також копією договору відповідального зберігання (сировини) №ОВ-01/06/13-11 від 01 червня 2013р. (т.2. а.с.41-42), актами здачі-прийняття робіт (т.2, а.с.103), актами приймання-передачі майна на зберігання (т.2 а.с. 45-73), актами приймання-передачі (повернення) майна з зберігання за січень 2014 року до Договору зберігання сировини (т.2, а.с.74-102).

В подальшому ТОВ «Овостар» реалізувало лушпиння соняшника, олію та макуху соняшникову відповідно до контракту №94 від 12.09.2012, укладеного між ТОВ «Овостар» та компанією «Ramus Sp.Z o.o» (т.3, а.с. 28-29), а також відповідно до договорів поставки на території України, укладених між ТОВ «Овостар» та ПАТ «Київський маргариновий завод» №ОВ-04/06/13-1 від 04.06.2013 (т.3, а.с. 104-110), між ТОВ «Овостар» та ТОВ «Кривоозерський олійний завод» №ОВ-30/10/13-1 від 30.10.2013 (т.2 а.с.174-175), між ТОВ «Овостар» та ТОВ «Роменський завод продовольчих товарів» №ОВ-01/06/13-6 від 01.06.2013 (т.2, а.с.187-189), між ТОВ «Овостар» та ФОП ОСОБА_9 №ОВ-01/06/13-8 від 01.06.2013 (т.2, а.с. 196-197), між ТОВ «Овостар» та ТОВ «Ясенсівт» №ОВ-01/06/13-13 від 01.06.2013 (т.2, а.с. 205-206).

На підтвердження виконання умов Контракту №94 від 12.09.2012р. (т.3, а.с. 28-29) та здійснення господарських операцій позивач надав до суду копії наступних документів: вантажно-митну декларацію, інвойси, квитанції про електронне оформлення, квитанції про перетин митного кордону, оборотно-сальдова відомість 362 рахунку, картка 362 рахунку по операціям з реалізації на Ramus Sp.Z.o.o. за січень 2014 року (т.3, а.с.30-62).

Крім того, виконання господарських операцій ТОВ «Овостар» підтверджують банківські виписки по оплаті за олійну продукцію від контрагентів ПАТ «Київський маргариновий завод», ТОВ «Ясенсвіт», Ramus Sp.Z.o.o., ТОВ «Кривоозерський олійний завод», ФОП ОСОБА_9, ТОВ «Роменський завод продовольчих товарів» (т.3, а.с. 63-103), (т.4, а.с. 97-152).

На підтвердження реальності здійснених операцій з контрагентами-покупцями та використання поставленого соняшнику у власній господарській діяльності позивачем надано до суду копії первинних документів бухгалтерського обліку, а саме

до договору поставки №ОВ-04/06/13-1 від 04.06.2013 та специфікацій до нього №22, 23, 24, 25, 26 - видаткові накладні, податкові накладні, довіреності, ТТН, оборотно-сальдову відомість 361 рахунку, картку 361 рахунку по операціям з реалізації ПАТ "Київський маргариновий завод" за січень 2014 року(т.2, а.с.107-173);

до договору поставки №ОВ-30/10/13-1 від 30.10.2013 - видаткові накладні, податкові накладні, довіреності, ТТН, оборотно-сальдова відомість 361 рахунку, картка 361 рахунку по операціям з реалізації на ТОВ «Кривоозерський олійний завод» за січень 2014 року (т.2, а.с.174-186).

до договору поставки №ОВ-01/06/13-6 від 01.06.2013 - видаткові накладні, податкові накладні, довіреності, ТТН, оборотно-сальдову відомість 361 рахунку, картку 361 рахунку по реалізаціям на ТОВ «Роменський завод продовольчих товарів» за січень 2014 року (т.2, а.с. 187-195).

до договору поставки №ОВ-01/06/13-8 від 01.06.2013 - видаткові накладні, податкові накладні, довіреності, ТТН, оборотно-сальдову відомість 361 рахунку, картку 361 рахунку на реалізаціям на ФОП ОСОБА_9 за січень 2014 року (т.2 а.с. 196-204).

до договору поставки №ОВ-01/06/13-13 від 01.06.2013 - видаткові накладні, податкові накладні, оборотно-сальдову відомість 361 рахунку, картку 361 рахунку по реалізаціям на ТОВ "Ясенсвіт" за січень 2015 року. (т.2, а.с. 205-240, т.3 а.с.1-27).

Крім того, проведення вказаних господарських операцій призвело до зміни активів ТОВ «Овостар», що також підтверджується квартальними та річними звітами підприємства (балансу (звіту про фінансовий стан) станом на 31 грудня 2013р. та станом на 31 березня 2014р. (т.4, а.с.153-160).

Суд зазначає, що ТОВ «Овостар» було повністю дотримано вимоги щодо документування та підтвердження здійснених господарських операцій первинними документами, у відповідності до вимог п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 №996-ХІV, а правочин, укладений між ТОВ «Овостар» та ТОВ «Агрофірма Грейн Плюс», був спрямований та мав наслідком реальне здійснення господарських операцій щодо поставки насіння соняшнику.

Крім того, слід зауважити, що в даній справі необхідною умовою є встановлення статусу постачальника товарів, придбання яких є підставою для формування податкового кредиту з податку на додану вартість. Особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.

При цьому, для висновків про наявність порушень податкового законодавства в діях платника податків в обов'язковому порядку необхідно з'ясувати можливу обізнаність такого платника щодо дефектів у правовому статусі його контрагента (відсутність реєстрації їх як платників податку на додану вартість, відсутність у відповідних посадових осіб чи інших представників контрагента повноважень на складання первинних, розрахункових документів, податкових накладних тощо). Відповідні обставини можуть бути з'ясовані, зокрема, з використанням даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також офіційно оприлюднених даних щодо анульованих свідоцтв платника податку на додану вартість.

До того ж суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, були внесені до нього, то вони вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні, за винятком випадків, коди вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

На момент взаємовідносин позивача з контрагентом ТОВ «Агрофірма Грейн Плюс», останній був зареєстрований як платник податку на додану вартість, відомості стосовно зазначеного підприємства та його керівництва були зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а отже сумнівів щодо відсутності спеціальної правосуб'єктності у зазначеного контрагента у позивача не виникало. Будь-які докази протилежного відповідачем не були викладені в акті перевірки та не надані суду під час розгляду справи.

Більш того, суд зазначає, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 27.01.2016 на ТОВ «Агрофірма Грейн Плюс» відповідні відомості стосовно вказаного контрагента-постачальника позивача містяться Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, статус відомостей - підтверджено (т.5, а.с.6-10).

Суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007р. у справі "Інтерсплав проти України").

Крім того, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 р. ("Булвес" АД проти Болгарії") зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є "власністю" у розумінні статті 1 Протоколу № 1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов'язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов'язків постачальником, в той час коли це не залежало від волі одержувача поставки - застосування відповідних положень Закону " Про ПДВ " стало не передбаченим і самовільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов'язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов'язку зі сплати ПДВ (п.43, п.69 зазначеного вище рішення Європейського Суду).

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через можливі порушення вимог податкового законодавства з боку його контрагентів.

Крім того, висновок про те, що чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання, викладений в постанові Верховного Суду України від 31.01.2011 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень - 14222198), та підлягає обов'язковому врахуванню у спірних правовідносинах на підставі ч. 2 ст. 162 та ст. 244-2 КАС України.

Таким чином, рух активів, установлена спеціальна податкова правосуб'єктність учасників господарської операції, господарська мета при вчиненні позивачем правочину з ТОВ «Агрофірма Грейн Плюс», його реальність безпосередньо підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а тому за сукупністю наведених обставин суд вважає, що підстави для висновків про завищення позивачем від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду в сумі 72462,85 грн., яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду по декларації з ПДВ за січень 2014 року - відсутні.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає безпідставним та таким що, суперечить вимогам чинного законодавства, податкове повідомлення-рішення Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 04.11.2015 № щодо зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2014 року у розмірі 72 462,85 грн., у зв'язку з чим воно є протиправним та підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, доказів, які б спростовували доводи позивача не надав.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1378,00 грн. згідно платіжного доручення № 2281 від 26.01.2016, оригінал якого міститься в матеріалах справи (т.1, а.с.1а).

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1378,00 грн. підлягають стягненню з Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, відповідно до положень статті 94 КАС України.

01.03.2016 судом проголошено вступну та резолютивну частини постанови, повний текст постанови виготовлено та підписано 09.03.2016.

Керуючись статтями 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 04 листопада 2015 року №.

3. Стягнути судовий збір в сумі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Овостар» (ідентифікаційний код 38692984, місцезнаходження 08635, Київська область, Васильківський район, село Крушинка, вулиця Колгоспна, будинок 11) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (ідентифікаційний код 38692984, місцезнаходження 08600, м. Васильків, вул. Декабристів, 45).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.