Справа № 825/568/16
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року м.Чернігів Справа № 825/568/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Соломко І.І.,

за участі секретаря Пархомчука Д.А.,

представника позивача Рудь О.Ф.,

представника третьої особи Карети О.О.,

представника відповідача Труби А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Державного підприємства "Чернігівське лісове господарство", третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Приватне підприємство "Транспортно-експедиційна компанія "Ріко"" до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування акту перевірки та податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В:

28.03.2013 до Чернігівського окружного адміністративного суду звернулось Державне підприємство "Чернігівське лісове господарство" (далі - ДП "Чернігівське лісове господарство", позивач), третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Приватне підприємство "Транспортно-експедиційна компанія "Ріко"" (далі- ПП "ТЕК "Ріко"", третя особа) з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі- ГУ ДФС у Чернігівській області, відповідач, Головне управління ДФС у Чернігівській області), в якому просило визнати протиправними та скасувати акт перевірки від 24.02.2016 № 75/22/00993490 та податкове повідомлення-рішення від 12.03.2016 № .

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та пояснив, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ДП "Чернігівське лісове господарство" з питань правомірності декларування в податковій звітності з ПДВ у складі податкового кредиту операцій з ПП "ТЕК "Ріко"" за травень, червень 2015 року Головним управлінням ДФС у Чернігівській області встановлено порушення підприємством п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України (далі-ПК України), в результаті чого позивачем занижено суму податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на загальну суму 33233,00 грн., у т.ч. за травень 2015 року на суму ПДВ 15993,00 грн., за червень 2015 року на суму 17240,00 грн. Враховуючи вказані висновки ГУ ДФС у Чернігівській області складено акт перевірки та прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, які, на думку платника податків, є протиправними і такими, що підлягають скасуванню. Зокрема позивач стверджує, що реальність господарських операцій з ПП "ТЕК "Ріко"" повністю підтверджується сукупністю усіх необхідних первинних бухгалтерських та інших документів. Крім того, результат господарської операції використовується у господарській діяльності позивача шляхом відправлення навантажуваної продукції споживачам, відтак висновки відповідача вважає безпідставними. При вирішенні справи представник позивача просить суд взяти до уваги ті обґрунтування позовних вимог, які наведені у позовній заяві (том 1, а.с. 4-11).

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав позицію позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позивача не визнав з мотивів, викладених у наданих суду письмових запереченнях (том 1, а.с. 206-207). Вважає, що при проведенні документальної позапланової виїзної перевірки ДП "Чернігівське лісове господарство", складання акту перевірки і прийнятті оскаржуваного рішення Головне управління ДФС у Чернігівській області діяло з дотриманням вимог чинного законодавства, на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. Відтак просить у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, представника відповідача та оцінивши інші здобуті в ході розгляду справи докази, судом встановлено наступне.

ДП "Чернігівське лісове господарство" як юридична особа зареєстроване Чернігівською районною державною адміністрацією Чернігівської області 13.12.1991 (ідентифікаційний код 00993490) та зареєстроване в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 239502 від 13.12.1991 та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії ААВ № 227755 від 17.02.2014 (а.с.12,14). Починаючи з 06.07.1995 перебуває на податковому обліку у Чернігівській ОДПІ ГУ Міндоходів у Чернігівській області.

Основними видами діяльності підприємства згідно з КВЕД-2010 є: 02.40 надання допоміжних послуг у лісовому господарстві; 02.10 лісівництво та інша діяльність у лісовому господарстві; 02.20 лісозаготівлі; 46.73 оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними обладнанням; 47.78 роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; 82.99 надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у, що підтверджується довідкою АА № 680900 та інше відповідно до доповнення до довідки АА № 680900 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 18.10.2012 (том 1, а.с.13-14).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі направлень від 11.02.2016 року № 260 та № 261 головним державним ревізором-інспектором відділу контролю ризикових платників та моніторингу ризикових операцій управління податкового та митного аудиту Лапою Т.А. та головним державним ревізором - інспектором відділу контролю ризикових платників та моніторингу ризикових операцій управління податкового та митного аудиту Улановичем Є.В на підставі вимог пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 та ст. 82 ПК України та відповідно до наказу керівника ГУ ДФС у Чернігівській області від 11.02.2016 року № 204 було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДП "Чернігівське лісове господарство" щодо правомірності декларування в податковій звітності з ПДВ у складі податкового кредиту операцій з ПП "ТЕК "Ріко" за травень, червень 2015 року, згідно плану перевірки наведеного у додатку 1 до акту. За результатами перевірки складено акт № 75/22/00993490 від 24.02.2016 (том 1, а.с.17-28), в якому зроблено висновки про порушення позивачем вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 ПК України), в результаті чого позивачем занижено суму податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на загальну суму 33233 грн., у т.ч. за травень 2015 року на суму ПДВ 15993 грн., за червень 2015 року на суму 17240 грн.(а.с.28).

При цьому, як основне порушення ревізорами зазначено, що неможливо встановити реальність проведення господарських операцій між позивачем та ПП "ТЕК "Ріко", оскільки акти здачі -прийняття робіт (надання послуг) від імені "Замовника" підписані особою, яку неможливо ідентифікувати. Крім того, у вищезазначених актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) не конкретизовано, саме які роботи виконано (зміст та адресу надання робіт, хто саме виконував роботи), вартості (вартісний вираз) та годин виконання робіт (кількість відпрацьованих годин, одиниця виміру господарської операції), перелік використаних ресурсів та частина їхньої вартості, включених до вартості робіт. В даних актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) зазначено лише загальне найменування робіт та їх загальний обсяг і вартість без конкретизування конкретних обсягів та напрямів робіт за якими вони проводилися, що робить неможливим встановлення змісту обсягу господарської операції та факту використання їх результатів у господарський діяльності платника (а.с.23).

02.03.2016 позивачем на адресу відповідача направлено заперечення № 175 на акт від 24.02.2016 № 75/22/00993490 (том1, а.с.31-35).

Листом ГУ ДФС у Чернігівській області від 11.03.2016 № 850/10/25-01-22-06-06 позивача повідомлено про залишення без змін результати документальної позапланової виїзної перевірки (том 1, а.с. 39-42).

12.03.2016 на підставі вищевказаного акту перевірки ГУ ДФС у Чернігівській області прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошове зобов'язання з ПДВ на загальну суму 49850,00 грн., з них за податковим зобов'язанням 33233 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 16617 грн. (том 1, а.с. 44).

Не погоджуючись з актом перевірки та рішенням суб'єкта владних повноважень, позивач звернувся до адміністративного суду.

Вимоги на підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК. Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон № 996-ХIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 (далі- Закон № 996-ХIV) .

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій. Потрібно, щоб ці документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) й ділову мету.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до наведеного вище визначення господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 27.102015 у справі № 21-1539а15, який в силу частини першої статті 244-2 КАС України є обов'язковим.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень.

Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання зобов'язаний заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень.

Надання правової оцінки реальності господарської діяльності повинно здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Так, з акту перевірки слідує, що у травні та червні 2015 року ДП "Чернігівське лісове господарство" перебувало в господарських взаємовідносинах з ПП "ТЕК "Ріко"" (свідоцтво платника ПДВ № 100109849) у зв'язку з виконанням останнім транспортно-експедиційних послуг по здійсненню навантажувальних та розвантажувальних робіт та послуг зберігання лісопродукції. При цьому відповідач стверджує, що позивачем не підтверджено належними документами реальність здійснення господарських операцій.

На спростування висновків Головного управління ДФС у Чернігівській області позивачем надано ряд первинних бухгалтерських документів, які, на його думку, підтверджують реальність господарських операцій з ПП "ТЕК "Ріко"" за травень та червень 2015 року.

Аналіз таких документів засвідчує, що 05.05.2008 року між позивачем (клієнт) та ПП "ТЕК "Ріко"" (експедитор) укладено договір про транспортно - експедиційне обслуговування вантажів № 1/65(том 1, а.с.46-50), відповідно до умов якого клієнт отримує, а експедитор за плату за дорученням клієнта і за його рахунок, організує транспортно - експедиційне обслуговування вантажів клієнта і порожнього транспорту при їх перевезенні по Україні та іншим країнам. Пунктом 5.2 цього договору передбачено, що сторони зобов'язані підписати акт надання експедитором послуг і акт звірки розрахунків.

01.11.2009 року між позивачем та ПП "ТЕК "Ріко"" укладено договір зберігання № 6/99 (том 2, а.с 48-49), пунктом 1.1 та 2.1.1 якого передбачено, що ДП "Чернігівське лісове господарство" передає на зберігання ПП "ТЕК "Ріко"" майно (ліс пиловочний) в кількості, визначеної товарно-транспортними накладними, оплата за зберігання визначена пунктом 3.1 договору. Підпунктом 2.1.6 договору визначено, що майно зберігач зобов'язаний зберігати на відкритій залізничній майданчику, яка знаходиться за адресою: вул. Жабинського,1-Б, м. Чернігів, 14000. Відповідно до п. 3.3 цього договору факт надання послуг зі зберігання майна оформлюється щомісячним актом (том 2, а.с.48).

Надання послуг на виконання вищевказаних договорів підтверджується:

- актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за № ОУ-00000143, №ОУ-0000144, №ОУ-0000145, №ОУ-0000146, №ОУ-0000147, №ОУ-0000148, №ОУ-0000151, №ОУ-0000153, №ОУ-0000154, №ОУ-0000157, №ОУ-0000158, №ОУ-0000159, №ОУ-0000160, №ОУ-0000163, №ОУ-0000164, №ОУ-0000167, №ОУ-0000172, №ОУ-0000173, №ОУ-0000174, №ОУ-0000175, №ОУ-0000176, №ОУ-0000177, №ОУ-0000178, №ОУ-0000179, №ОУ-0000180, №ОУ-0000181, №ОУ-0000182, №ОУ-0000183, №ОУ-0000185, №ОУ-0000186, №ОУ-0000187, №ОУ-0000188, №ОУ-0000189, №ОУ-0000190, №ОУ-0000191, №ОУ-0000192, №ОУ-0000193, №ОУ-0000194, №ОУ-0000200, №ОУ-0000201, №ОУ-0000208, №ОУ-0000209, №ОУ-0000211(том 1, а.с.51-93);

- актами здачі-прийняття робіт (надання посередницьких послуг) № , № , № , № , № , № , № , № , № , № (том 1, а.с.94-103).

Крім того, актами розвантаження, завантаження та відповідними товарно-транспортними накладними:

- за травень 2015, акт від 12.05.2016 № 144,товарно-транспортні накладні: № 006642, 006641, 006611, 006609, 006647, 006760, 007121, 007087, 006650, 007086, 006665, 006666, 007020, 007004, 007127, 007128, 007092,007129; акт від 21.05.2015 № 153, товарно-транспортні накладні: № 007011, 1, 006620, 007070, 007096, 07023, 007098, 006663, 006708, 006703, 006709, 006700, 006616, 006707, 006701, 006705, 006706, 006711, 006710, 007072, 007101, 007073, 007100, 007099, 006838; акт від 25.05.2015 № 157, товарно-транспортні накладні: № 007271, 006667, 006603, 006668, 006604, 007370, 007075, 007117, 007119, 007113, 007299, 007093, 007077, 007302; акт від 27.05.2015 № 159,товарно-транспортні накладні: 007332, 007044, 007292, 007290, 007304, 007307, 007308, 007094, 007076, 007371, 5; акт від 29.05.2015 № 163, товарно-транспортні накладні: 006686, 006687, 007309, 007341, 007315, 007316, 007314; акт № 145 від 12.05.2015, специфікація накладна № 1, 2, 3, 4, ТТН № 006699, 006408, 006695; акт № 154 від 21.05.2015, специфікація накладна № 6, 7, 8, 9, 10, 11, ТТН № 006715, 006714, 006713; акт № 158 від 25.05.2015, специфікація накладна № 13, 14, ТТН № 006716, 006717, 006719; акт № 160 від 27.05.2015, специфікація накладна № 15; акт № 164 від 29.05.2015, специфікація накладна № 5, 12, 16, 17, 18 ТТН № 006704, 007396;

- за червень 2015 року: акт розвантаження від 05.06.2015 № 177, товарно-транспортні накладні 007385, 007386, 007311, 007254, 008001, 007502, 007501; акт розвантаження від 09.06.2015 № 178, товарно-транспортні накладні 007405, 007572, 007503, 007506, 007276; акт розвантаження від 11.06.2015 № 181, товарно-транспортні накладні 007519, 007379, 007393, 007512, 007513, 007755, 007754, 007567, 007262, 007261, 007573, 007511; акт розвантаження від 17.06.2015 № 185, товарно-транспортні накладні 007775, 007778, 007278, 007773, 007704, 007703, 007540, 007705, 007774, 007535, 007534, 007539, 007537, 007536, 007528, 007761, 007762, 007522, 007760, 007523, 007521, 007765, 007766, 007277, 007541, 2, 3; акт розвантаження від 19.06.2015 № 191, товарно-транспортні накладні 007547, 007784, 007708, 007545, 007783, 006983, 007876, 007786; акт розвантаження від 22.06.2015 № 193, товарно-транспортні накладні 007795, 007928, 007494, 007930, 007785; акт розвантаження від 25.06.2015 № 200, товарно-транспортні накладні 007958, 007953, 007955, 007959, 007954, 007939, 007799, 007798, 007797; акт розвантаження від 30.06.2015 № 208, товарно-транспортні накладні 007967, 007651, 007652, 007981, 007936, 007279; акт завантаження від 05.06.2015 № 176, специфікація - накладна № 1, 2, 3, 4, ТТН № 007401, 007397, 007399; акт завантаження від 09.06.2015 № 179, специфікація - накладна № 5, 6, ТТН № 007404; акт завантаження від 11.06.2015 № 180, специфікація - накладна № 7, 8, 8, 9, ТТН № 007408, 007407; акт завантаження від 17.06.2015 № 190, специфікація - накладна № 10, ТТН № 007410; акт завантаження від 19.06.2015 № 192, специфікація - накладна № 12, ТТН № 007412, 007411, 007409; акт завантаження від 22.06.2015 № 194, специфікація - накладна № 18, 270, 268, 267, 263, 18, ТТН № 007415, 007417, 007418; акт завантаження від 25.06.2015 № 201, специфікація - накладна № 19, ТТН № 007976; акт завантаження від 30.06.2015 № 209, специфікація - накладна № 272, ТТН № 007416, 007419, 007980, 007979, а також актами звірки взаємних рахунків (том 2, а.с. 85).

В акті перевірки № 75/22/00993490 від 24.02.2016 вказано, що акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від імені "замовника" підписані особою, яку неможливо ідентифікувати. Проте суд не погоджується з такими висновками, оскільки з матеріалів справи вбачається, що вищевказані акти підписані посадовими особами позивача Охрименко В.В. та Коптель Ю.А., повноваження яких підтверджуються довіреностями від 12.01.2015 № 31, від 22.05.2015 № 567, від 17.06.2015 № 715 (том 2, а.с. 54-56).

Посилання в акті перевірки на те, що в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) не конкретизовано, які саме роботи виконано (зміст та адресу надання робіт, хто саме виконував роботи), вартості (вартісний вираз) та годин виконання робіт (кількість відпрацьованих годин, одиниця виміру господарської операції), перелік використаних ресурсів та частина їхньої вартості, включена до вартості робіт, а наявно лише загальне найменування робіт та їх загальний обсяг і вартість без конкретизування конкретних обсягів та напрямів робіт за якими вони проводились, що робить неможливим встановлення змісту, обсягу господарської операції та факту використання її результатів у господарській діяльності платника, суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

Аналізуючи представлені позивачем документи суд враховує, що податкове законодавство не встановлює вимог до форми чи виду документів, які були б належні для цілей податкового обліку, тобто були обов'язковими для підтвердження формування валових витрат та податкового кредиту.

Як вбачається зі змісту договору про транспортно-експедиційне обслуговування вантажів від 05.05.2008 та договору зберігання від 01.11.2009, факт надання послуг зберігання майна та транспортно-експедиційного обслуговування вантажів оформлюється відповідними актами, при цьому вимоги до складання актів умовами договору не передбачено.

Крім того, відповідно до частини 3, 4 статті 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Водночас статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що в даному випадку порядок надання послуг визначаються умовами договорів про транспортно-експедиційне обслуговування вантажів № 1/65 від 05.05.2008 та зберігання від 01.11.2009 № 6/99, які не передбачають відображення сторонами в актах здачі-прийняття робіт (послуг) таких показників, на які вказує відповідач.

Також суд зазначає, що окремі недоліки первинних документів самі по собі не можуть бути безумовною підставою для позбавлення таких документів сили звітних податкових і одночасно розрахункових документів, а відтак права на формування податкового кредиту.

Таким чином, виходячи із приписів наведених законодавчих норм, лише відсутність первинних документів, а не окремі їх недоліки, безспірно позбавляє платника податку права на включення до податкового кредиту.

В силу положень пункту 201.6 статті 201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

При цьому пунктом 201.7 статті 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивачем в судовому засіданні надано:

- податкові накладні № 1 від 06.05.2015, № 7 від 12.05.2015, № 6 від 12.05.2015, № 10 від 13.05.2015, № 11 від 14.05.2015, № 12 від 14.05.2015, № 13 від 19.05.2015, № 16 від 20.05.2015, № 17 від 21.05.2015, № 18 від 21.05.2015, № 20 від 25.05.2015, № 21 від 25.05.2015, № 26 від 27.05.2015, № 25 від 27.05.2015, № 33 від 29.05.2015, № 34 від 29.05.2015, № 36 від 31.05.2015, № 6 від 05.06.2015, № 7 від 05.06.2015, № 4 від 04.06.2015, № 5 від 05.06.2015, № 13 від 09.06.2015, № 14 від 09.06.2015, № 12 від 09.06.2015, № 15 від 10.06.2015, № 18 від 11.06.2015, № 17 від 11.06.2015, № 16 від 11.06.2015, № 21 від 12.06.2015, № 22 від 16.06.2015, № 24 від 17.06.2016, № 25 від 17.06.2016, № 27 від 18.06.2016, № 26 від 17.06.2016, № 28 від 19.06.2016, № 30 від 19.06.2016, № 29 від 19.06.2016, № 32 від 22.06.2016, № 31 від 22.06.2016,№ 37 від 23.06.2016, № 42 від 25.06.2016, № 40 від 25.06.2016, № 49 від 30.06.2016, № 50 від 30.06.2016, № 48 від 30.06.2016, № 51 від 30.06.2016 (том 1, а.с. 141-185).

Результат господарських операцій підтверджується залізничними накладними, з яких вбачається відправлення навантажуваної продукції споживачам (том 1, а.с. 106-140), а також звітами про рух продукції та журналом реалізації (відпуску) деревини за період, що перевірявся(том 2, а.с. 4-14).

Надання послуг ПП "ТЕК "Ріко"" по заповненню вантажно-митних декларацій, залізничних накладних, заповнення електронного інвойсу, пред'явлення вантажу інспектору підтверджується наявними в матеріалах справи копіями вказаних документів, а тарифи на вказані послуги визначені в Додатку № 4 від 01.12.2012 до договору доручення № 2/130 від 01.11.2010 ( том 2, а.с. 20-39).

Рух активів платника податків ДП "Чернігівське лісове господарство" підтверджується виписками «Укрексімбанку» м. Чернігова (том 1, а.с.187-200).

Надані позивачем документи є первинними документами у розумінні вимог статті 9 Закону № 996-ХIV та у своїй сукупності повністю підтверджують факт здійснення спірних господарських операцій.

При цьому співставленням даних, зазначених в документах, судом не встановлено розбіжностей щодо виду та вартості наданих послуг.

Отже, сукупність первинних документів, які зазвичай супроводжують відповідні господарські операції, підтверджує фактичне надання послуг позивачу і не дає підстав для сумніву у їх реальності.

З наданих позивачем доказів вбачається, що договори мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ними, оскільки послуги ПП "ТЕК "Ріко"" надані, оплата проведена, договори виконано сторонами у повному обсязі.

Посилання відповідача як на підставу правомірності оскаржуваного рішення на те, що в період проведення перевірки позивачем на вимогу податкового органу не було надано всі документи на підтвердження господарських операцій з ПП "ТЕК "Ріко"", є необґрунтованими, оскільки докази, які саме документи вимагались у позивача, а останнім не було надано відсутні.

Таким чином, оскільки в судовому порядку встановлено фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та ПП "ТЕК "Ріко"", що підтверджено належним чином оформленими первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, формування позивачем податкового кредиту та віднесення відповідних сум до складу витрат спірного періоду за результатами господарських операцій із зазначеним контрагентом є правомірним.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені вище обставини справи та реальний характер спірних господарських операцій суд вважає помилковими висновки податкового органу про неправомірність включення позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплаченого у зв'язку з наданням послуг ПП "ТЕК "Ріко"".

Відповідач при винесені спірного податкового повідомлення-рішення фактично поклав на позивача вину за дії його контрагента - ПП "ТЕК "Ріко"", в аспекті оформлення останнім лише окремих первинних документів з метою створення зовнішніх ознак фактичного здійснення операцій. Проте жоден нормативний акт не містить вказівок на обов'язок контролювати звітність контрагента.

Крім того, суб'єкт господарювання не має права контролювати фінансово-господарську діяльність інших осіб. Якщо віднесення сум до складу податкового кредиту відбувається на підставі належним чином оформлених розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення яких передбачена правилами ведення податкового обліку, дії платника податку є правомірними.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з приписів вказаної норми процесуального права, при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання, презюмується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази, надані позивачем, суд приходить до переконання про наявність підстав для визнання протиправним і скасування податкового повідомлення - рішення № від 12.03.2016, яким позивачу збільшено суму грошове зобов'язання з ПДВ на загальну суму 49850,00 грн., з них за податковим зобов'язанням 33233 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 16617 грн.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування акту перевірки від 24.02.2016 № 75/22/00993490, суд зазначає таке.

Обов'язковою ознакою рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень як правового акта індивідуальної дії є прямий (безпосередній) вплив рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень на правовий статус фізичної чи юридичної особи, зокрема обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов'язків. Прийняття суб'єктом владних повноважень рішення, як правило, є результатом складання акта за результатами проведеної перевірки, викладення відповідних висновків у цьому акті, які стали підставою для збільшення у податковому обліку платника податків грошового зобов'язання із податкових зобов'язань. В правовому регулюванні приймає участь саме рішення суб'єкта владних повноважень, а не висновки, викладені в акті перевірки. Обставини щодо вчинення цих дій входять до предмету доведення у справі за позовом про скасування рішення суб'єкта владних повноважень, а їх правова оцінка судом на відповідність встановлених законом компетенції суб'єкта владних повноважень та порядку їх вчинення може бути підставою для скасування рішення як протиправного внаслідок вчинення посадовими особами суб'єкта владних повноважень дій не у спосіб та не у порядку, встановлених законом.

А відтак, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків та, відповідно, такий акт не порушує прав останнього, тому вимога про визнання протиправним та скасування акту перевірки від 24.02.2016 № 75/22/00993490 не підлягає задоволенню.

Аналогічна позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду по справі № К/800/3720/14 від 10.02.2016.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 94 КАС України передбачено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 160, 162, 163, 167, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 12.03.2016 № .

В решті відмовити.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області судові витрати в розмірі 689 (шістсот вісімдесят девять) грн. 00 коп. на користь Державного підприємства "Чернігівське лісове господарство" ().

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя І.І. Соломко