Справа № 818/984/15
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" травня 2016 р. м. Київ К/800/42203/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В., Цвіркуна Ю.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області

на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 02 липня 2015 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2015 року

у справі №818/984/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе» (надалі - ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе»)

до 1. Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області, 2. Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області, 3. Державної казначейської служби України (надалі - ДПІ у м. Сумах, ГУ ДКС України у Сумській області, ДКС України)

про стягнення заборгованості, -

встановив:

В березні 2015 року позивач звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до ДПІ у м. Сумах, ГУ ДКС України в Сумській області, ДКС України, в якому з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просив суд стягнути з Державного бюджету України на користь ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» бюджетну заборгованість з відшкодування податку на додану вартість за січень, березень, травень 2014 року в сумі 21973642 грн., стягнути з Державного бюджету України на користь ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за грудень 2013 року, січень, березень-жовтень 2014 року станом на 02.04.2015 року в сумі 13617745,27 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 02.07.2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2015 року, позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, ставить питання про скасування рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняття нового, яким відмовити в позові.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе» зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідно до п.2 ч.1 ст.222 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанції, позивачем разом з деклараціями за грудень 2013 року, січень, березень-жовтень 2014 року подавались заяви про повернення сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на загальну суму 96876220,00грн. (т. 1 а.с. 25-57,63-70, 113-120, 164-171, 193-209, т. 2 а.с. 42-49).

ДПІ в м. Сумах проводились перевірки заявлених до відшкодування сум податку на додану вартість. Актами та довідками за наслідками перевірок було підтверджено право позивача на відшкодування в заявлених сумах, крім 1862,00 грн., заявлених в декларації за червень, в зв'язку з чим відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 10.10.2014 року. Рішенням ГУ ДФС у Сумській області за наслідками розгляду скарги від 25.11.2014 року зазначене податкове повідомлення-рішення скасовано. В періоді, який перевірявся, позивач мав право на отримання автоматичного бюджетного відшкодування. За наслідками перевірок декларації за квітень 2014 року відповідачем було прийнято повідомлення про відсутність у позивача права на автоматичне бюджетне відшкодування, але судовим рішенням таке повідомлення було скасовано ( т.1 а.с. 58-62, 72-112, 121-163,173-192,210-250, т. 2 а.с. 1-41,50-109).

ДПІ в м. Сумах подавались до органів державної казначейської служби висновки про суми відшкодування податку на додану вартість (т. 2 а.с. 129-144). Незважаючи на це суми, заявлені позивачем до відшкодування та підтверджені ДПІ в м. Сумах, у встановлені Податковим кодексом України строки відшкодовані позивачу не були.

03.04.2015 року частково відшкодовано бюджетну заборгованість за березень 2014 року в сумі 8409835,00 грн., травень 2014 року - 8802160,00 грн., за квітень 2014 року в сумі 9984456,00 грн., червень 2014 року в сумі 5050270,00 грн., липень 2014 року - 1812582,00 грн., серпень 2014 року - 4442969,00 грн., вересень 2014 року - 5395891,00 грн., а всього 44676099,00 грн. Крім того, 30.06.2015 року відшкодовано за грудень 2013 року - 25169915,00 грн., жовтень 2014 року - 5056564,00 грн., а всього 30226479,00 грн.

Невідшкодованою за січень, березень, травень 2014 року залишилась сума у розмірі 21973642,00 грн., що також не заперечувалось податковим органом ( т. 2 а.с. 116-119, 215-218).

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодилась колегія апеляційного суду виходив з того, що правомірність формування спірної суми бюджетного відшкодування з додану вартість підтверджено висновками ДПІ в м.Сумах та рішенням ГУ ДФС у Сумській області, а тому вимоги про стягнення невідшкодованої суми податку на додану вартість в розмірі 21973642,00 грн. та пені в розмірі 13617745,27грн., нарахованої у зв'язку із несвоєчасним відшкодуванням, є такими, що підлягають задоволенню.

Надаючи оцінку обставинам у справі, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків встановлено статтею 200 Податкового кодексу України.

Так, за правилами пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

В силу вимог пункту 200.4 цієї ж статті Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації (підпункт «б»).

Згідно з пунктами 200.12, 200.13 статті 200 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Пунктом 200.23 статті 200 ПК передбачено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Отже, після закінчення установлених чинним законодавством строків для адміністративної процедури перевірки наявності у платника права на бюджетне відшкодування у результаті невчинення компетентними органами належних дій невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, згідно з яким стягувач, на користь якого прийняті судові рішення про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, подає документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцем реєстрації стягувача в органі державної податкової служби (пункт 23).

Таким чином, наведеним підзаконним нормативно-правовим актом безпосередньо передбачено можливість ухвалення на користь особи судового рішення про стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість і встановлено особливості процедури такого стягнення; у рамках цієї процедури особа зобов'язана подати до казначейства документи, наведені у пункті 6 зазначеного Порядку, якими є, зокрема, відповідна заява, судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності).

Під час касаційного розгляду даної справи 19.04.2015 року ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе» подано заяву про часткову відмову від даного позову в частині стягнення з Державного бюджету України на користь ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе» бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за січень, березень, травень 2014 року в сумі 21973642,00грн. у зв'язку з тим, що відповідачем погашено заборгованість з такого відшкодування, та просить закрити провадження у справі в цій частині, а в іншій частині рішення судів першої та апеляційної інстанції залишити без змін.

На підтвердження обставин щодо повернення спірної суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе» було надано докази, а саме: копії банківських виписок ПАТ «ПУМБ» від 29.09.2015 року та від 25.11.2015 року, які не були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ст.219 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитися від адміністративного позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення касаційного розгляду. У разі відмови від адміністративного позову або примирення сторін суд касаційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 112 і 113 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1, 2, ст.112 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може відмовитися від адміністративного позову повністю або частково, а відповідач - визнати адміністративний позов повністю або частково. Відмова від адміністративного позову чи визнання адміністративного позову під час підготовчого провадження мають бути викладені в адресованій суду письмовій заяві, яка приєднується до справи. Про прийняття відмови від адміністративного позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від адміністративного позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції визнає законні судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій такими, що втратили законну силу, і закриває провадження у справі, якщо після їх ухвалення виникли обставини, які є поставою для закриття провадження у справі, та ці судові рішення ще не виконані.

Виходячи з положень ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визначати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні.

У зв'язку з чим, під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно дослідити чи відбулося відшкодування спірної суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на виконання рішень судів першої та апеляційної інстанцій у даній справі та якими документами це підтверджується, а також правильність нарахування розміру пені у зв'язку з несвоєчасним погашенням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість по кожному з періодів.

Доказами в адміністративному судочинстві, відповідно до ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (частина друга цієї статті).

Разом з тим, частина 4 та 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Зважаючи на наведене, касаційна інстанція на підставі ст.227 КАС України дійшла висновку про неможливість надання належної юридичної оцінки всім обставинам у справі, у зв'язку з чим справа підлягає направленню на новий розгляд для повного, достовірного з'ясування та правильного вирішення цього спору.

Приймаючи до уваги те, що сплату судового збору ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.10.2015 року відстрочено , несплачена сума судового збору підлягає стягненню.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області - задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 02 липня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2015 року - скасувати та направити справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області судовий збір в сумі 5846,40 (п'ять тисяч вісімсот сорок шість грн. 40 коп.) до спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач УДКCУ у Печерському районі, рахунок отримувача 0007, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, код банку отримувача 820019, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код класифікації доходу бюджету 22030105 «Судовий збір (Вищий адміністративний суд України, 075)».

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Вербицька

___________________ Ю.І. Цвіркун