Справа № П/811/34/16
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року справа № П/811/34/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Креатив"

до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

про скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.10.2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство Креатив (далі-позивач, ПАТ "Креатив") звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.10.2015 року.

Позивач не погоджується з висновками акту перевірки та прийнятим на його підставі податковим повідомленням-рішенням й мотивує позовні вимоги тим, що вказане рішення порушує права позивача, суперечать діючому законодавству, прийняте на основі необґрунтованих висновків перевіряючого податкового органу.

Позивач вважає, що висновки Акта перевірки є необґрунтованими і незаконними, та такими, що не відповідають фактичним обставинам, оскільки ґрунтуються лише на припущеннях, що в свою чергу, не підтверджені належними документами. Як наслідок, штрафні (фінансові) санкції застосовані згідно спірного податкового повідомлення-рішення є неправомірним та підлягає скасуванню.

Відповідачем подано письмові заперечення на позов, вимоги не визнаються в повному обсязі та зазначається, що прийняття оскаржуваного рішення обумовлено порушенням податкового законодавства, що виявлені під час перевірки, а тому рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.

Відповідно до усної ухвали занесеної до журналу судового засідання 01 квітня 2016 року подальший розгляд справи проведено у порядку письмового провадження (т.5,а.с.44).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

На підставі наказу №1271 від 14.09.2015 року посадовими особами Кіровоградської ОДПІ проведено невиїзну документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ "Креатив" з питань правильності нарахування податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, доходів та витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податковим на прибуток підприємства по взаємовідносинах з ТОВ "Реодон ЛТД" за період з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року, ТОВ "ТК "Інтех" за період з 01.04.2015 року по 30.04.2015 року, ТОВ "Реаль-Но" за період з 01.04.2015 року по 30.04.2015 року, ТОВ "НВП "Гідро-Альфа" за період з 01.04.2015 року по 30.04.2015 р., результати якої оформлено актом №129/11-23-22-04/31146251 від 28.09.2015 року (т.1,а.с.7-51).

Судом встановлено, що ПАТ "Креатив" не погоджуючись із винесенням податковим органом наказу №1271 від 14.09.2015 року Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, звернулось до суду з відповідним адміністративним позовом про його скасування.

Згідно з пп.78.1.1 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Так, Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду у справі №П/811/3152/15 від 16.11.2015 року позовні вимоги ПрАТ Креатив задоволено частково - визнано протиправними дії Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області з проведення перевірки без наявності доказів отримання Приватним акціонерним товариством Креатив копії наказу №1271 від 14 вересня 2015 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та повідомлення №314/11-23-22-04 від 14 вересня 2015 року про дату початку та місце проведення перевірки, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

29 лютого 2016 року Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року по справі №П/811/3152/15 повернуто апелянту (т.5,а.с.35).

З огляду на приписи частини третьої статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду справі №П/811/3152/15 від 16 листопада 2015 року набрала законної сили.

Суд наголошує, що відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що наказ №1271 від 14.09.2015 року Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки прийнято податковим органом обґрунтовано, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства.

В акті перевірки №129/11-23-22-04/31146251 від 28.09.2015 року податковим органом встановлено порушення позивачем:

- п.198.1, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого товариством занижено податок на додану вартість на загальну суму 6063849,00 грн., в тому числі за грудень 2014 року 16667,00 грн., квітень 2015 року 6047182,00 грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки податковим органом прийнято:

- податкове повідомлення - рішення № від 16.10.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 9095774,00 грн., в том числі за основним платежем 6063849,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 3031925,00 грн. (т.1, а.с.52).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту, зокрема, виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2. ст. 198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3. ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6. ст. 198 цього Кодексу передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Виходячи зі змісту наведених вище норм, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару, до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару, тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Отже, наявність податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку на додану вартість, не є єдиною умовою формування податкового кредиту. При цьому будь-які документи, складені на підтвердження факту здійснення окремої господарської операції, набувають статусу документа за своїм суттєвим навантаженням лише у разі фактичності здійснення господарської операції, з приводу якої складається відповідний документ, тобто, зміст господарської операції превалює над її формою.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 цієї статті визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 44.1. ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. 2.1., 2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Досліджуючи спірні правовідносини, суд встановив, що висновок відповідача, наведений ним в акті перевірки, ґрунтується на встановлених відповідачем фактах, які в цілому свідчать про безтоварність господарських операцій, що здійснювались між позивачем та його контрагентами ТОВ "Реодон ЛТД", ТОВ "ТК "Інтех", ТОВ "Реаль-Но", ТОВ "НВП "Гідро-Альфа", на підставі яких був сформований податковий кредит з податку на додану вартість.

Судом зясовано такі обставини.

Видами діяльності Приватного акціонерного товариства Креатив за КВЕД є, зокрема, виробництво нерафінованих олій та жирів (15.41.0), виробництво рафінованих олій та жирів (15.42.0), виробництво маргарину та аналогічних харчових жирів (14.43.0), неспеціалізована оптова торгівля харчовими продуктами (51.39.0).

По взаємовідносинам з ТОВ "НВП "Гідро-Альфа" судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що між позивачем (покупець за договором) та ТОВ "НВП "Гідро-Альфа" (Продавець), укладено договори, на поставку насіння соняшнику, урожаю 2014 року:

договір поставки №С14-02698 від 07.04.2015р.;

договір поставки №С14-02685 від 09.04.2015р.;

договір поставки №С14-02636 від 10.04.2015р.;

договір поставки №С14-02721 від 14.04.2015р.;

договір поставки №С14-02771 від 15.04.2015р. (т.1,а.с.63-65,71-73,81-83,91-93,100-102,108-110,118-120).

Судом встановлено, що позивачем до податкового кредиту в квітні 2014 року віднесено 4778725,08 грн. (із них ПДВ 796 454,18 грн.) за податковими накладними (т.1,а.с.69, 79, 89, 98, 106,116,124), виданими ТОВ "НВП "Гідро-Альфа" з придбання насіння соняшника на підставі договору поставки.

Даний товар позивачем оприбутковано відповідно до видаткових накладних (т.1,а.с.66,74,84,94,103,111,121,).

Транспортування підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними (т.1,а.с.67-68,75-78,85-88,95-97,104-105,112-115,122-123).

Оплату вартості придбаного товару позивачем здійснено в повному обсязі безготівковим шляхом, що підтверджується платіжними дорученнями(т.1, а.с.70, 80, 90, 99, 107, 117, 125-130).

По взаємовідносинам з ТОВ "Технічна Компанія "Інтех" судом встановлено наступне.

Між ПрАТ "Креатив" (покупець за договором) та ТОВ "ТК "Інтех" (Продавець) укладено договори на поставку насіння соняшника урожаю 2014 року:

договір поставки №С14-02577 від 31.03.2015 року (т.1,а.с.131-133);

договір поставки № С14-02599 від 02.04.2015 року (т.1,а.с.138-140);

договір поставки № С14- 02683 від 10.04.2015 року (т.1,а.с.152-154);

договір поставки № С14- 02679 від 08.04.2015 року (т.1,а.с.174-176);

договір поставки № С14- 02664 від 08.04.2015 року (т.1,а.с.190-192);

договір поставки № С14- 02699 від 14.04.2015 року (т.1,а.с.206-208);

договір поставки № С14- 02626 від 06.04.2015 року (т.1,а.с.216-218);

договір поставки № С14- 02619 від 06.04.2015 року (т.1,а.с.230-232);

договір поставки №С14-02682 та додаткову угоду №1 від 10.04.2015 року до нього (т.2,а.с.1-4);

договір поставки №С14- 02618 від 03.04.2015 року (т.2,а.с.32-34);

договір поставки №С14- 02618 від 07.04.2015 року (т.2,а.с.43-45);

договір поставки №С14- 02607 від 03.04.2015 року (т.2,а.с.61-63);

договір поставки №С14- 02607 від 03.04.2015 року (т.2,а.с.61-63);

договір поставки №С14- 02608 від 03.04.2015 року (т.2,а.с.71-73);

договір поставки №С14- 02577 від 31.03.2015 року (т.2,а.с.84-86);

Судом встановлено, що позивачем до податкового кредиту в квітні 2015 року віднесено 25203831,37 грн. (із них ПДВ 4 200 638,63 грн.), за податковими накладними, виданими ТОВ "ТК "Інтех" з придбання насіння соняшника на підставі договорів поставки (т.1, а.с.136, 150, 169-171, 188, 202, 213-214, 228, 253-257; т.2, а.с.26-29, 40-41, 58, 69, 80-82, 89).

Даний товар позивачем оприбутковано відповідно до видаткових накладних (т.1, а.с.134, 141, 155, 161, 163, 177, 193, 209, 211, 219, 239, 235, 240, 246, 250; т.2, а.с.5, 7, 14, 16, 35, 38, 46, 64, 74, 76, 78, 87).

Транспортування підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними (т.1, а.с.135, 142-149, 155-160, 162, 164-168, 178-187, 194-201, 210, 212, 220-227, 234, 236-239, 241-245, 247-249, 251-252; т.2, а.с.6, 8-13, 15, 17-25, 36-37, 39, 47-57, 65-68, 75, 77, 79, 88).

Оплату вартості придбаного товару позивачем здійснено в повному обсязі безготівковим шляхом, що підтверджується платіжними дорученнями (т.1, а.с.137, 151, 172-173, 189, 203-205, 215, 229, 258-259; т.2, а.с.30-31, 42, 59-60, 70, 83, 90).

По взаємовідносинам з ТОВ "Реаль-Но" судом встановлено наступне.

Між ПрАТ "Креатив" (покупець за договором) та ТОВ "Реаль-Но" (Постачальник) укладено договори на поставку олії соєвої нерафінованої, соняшникової нерафінованої олії, шрот соняшниковий врожаю 2014 року:

договір поставки №МТ15-0048 від 01.04.2015 року (т.2,а.с.91-92);

договір поставки №МТ15-0045 від 31.03.2015 року (т.2,а.с.97-98);

договір поставки №ШС15-001 від 14.04.2015 року (т.2,а.с.103-104);

договір поставки №МТ15-0050 від 04.04.2015 року (т.2,а.с.107-108);

договір поставки №МТ15-0049 від 01.04.2015 року (т.2,а.с.118-119);

Судом встановлено, що позивачем до податкового кредиту в квітні 2015 року віднесено 6509905,00 грн. (із них ПДВ 1084984,16 грн.), за податковими накладними, виданими ТОВ "Реаль-Но" з придбання соєвої нерафінованої олії на підставі договорів поставки (т.2, а.с.95, 99-100, 105, 113-114, 126-128).

Даний товар позивачем оприбутковано відповідно до видаткових накладних (т.2, а.с.93, 109, 111, 120, 122, 124).

Транспортування підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними (т.2, а.с.94, 110, 112, 121, 123, 125).

Оплату вартості придбаного товару позивачем здійснено в повному обсязі безготівковим шляхом, що підтверджується платіжними дорученнями (т.2, а.с.96, 101-102, 106, 115-117, 129-131).

По взаємовідносинам з ТОВ "Реодон ЛТД"судом встановлено наступне.

ТОВ "Реодон ЛТД" на підставі відповідної Ліцензії виданої Державною архітектурно-будівельною інспекцією від 28 липня 2014 року, серії АЕ №291162 та відповідного дозволу, за наявності кваліфікованого штату працівників та відповідного обладнання має право здійснювати господарську діяльність пов'язану зі створенням об'єктів архітектури, а саме: дозволений вид робіт будівельні та монтажні роботи, монтаж інженерних мереж; терміном до 08 липня 2017 року (т.4,а.с.3-14, 67-104).

01.08.2014 року між ПрАТ "Креатив" (замовник) та ТОВ "Реодон ЛТД" (підрядник) укладено договір підряду №0108-14 на виконання ремонтно-монтажних робіт. Предметом укладеного договору є капітальний ремонт цеху екстрації, підготовчого цеху на об'єкті маслоекстракційний завод ПП Еллада за адресою Кіровоград, пр-т Промисловий, 14, МЕЗ№1 (т.2,а.с.132-139).

Долучені до матеріалів копії первинних документів, а саме:

- довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 28.10.2014 року, від 01.02.2015 року, 24.02.2015 року (т.2, а.с.144, 155, 203; т.4, а.с.15, 28, 32);

- акти приймання виконаних будівельних робіт від 28.10.2014 року, від 01.02.2015 року, від 24.02.2015 року (т.2, а.с.145-154, 156-164, 201-202; т.4, а.с.16-27, 29-31, 33-37);

- договірні ціни на будівництво, локальний кошторис на будівництво, підсумкові відомості ресурсів (т.1, а.с.165-200; т.4, а.с.39-52, 54-56, 60-67);

- акти звірки взаєморозрахунків за період серпень-грудень 2015 року (т.2, а.с.207-208).

- податкові накладні №1,2 від 23.10.2014 року, №5 від 17.12.2014 року на загальну суму 354 369,48 грн., в тому числі ПДВ 59 061,58 грн. (т.2,а.с.141,143,205), свідчать про фактичне виконання сторонами умов даного договору.

Оплата за надані послуги підтверджується долученими до справи копіями платіжних доручень (т.2, а.с.140, 142, 204, 206).

Придбаний товар було обліковано позивачем на балансі підприємства, що посвідчується матеріальними звітами та звітами про рух матеріальних цінностей (т.4, а.с.128-138).

При цьому, податкові та видаткові накладні, якими оформлювався факт прийняття позивачем насіння соняшника та соняшникової нерафінованої олії, містить всі обов'язкові реквізити, що передбачені для оформлення первинних документів: назву товару, його вартісне вираження, одиницю виміру, місце та дату складання, підписи уповноважених осіб.

Закон України "Про автомобільний транспорт" та "Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні", затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, визначають товарно-транспортні накладні обов'язковим документом, що повинен оформлюватися при перевезенні вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до пункту 11.1 Правил, товарно-транспортні накладні та дорожні листи ватажного автомобіля є основними документами на перевезення вантажів.

Товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу - юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їхнього переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи (пункт 1 Правил).

При оформленні товарно-транспортних накладних необхідно дотримуватися загальних вимог щодо змісту первинних документів. Такі вимоги містяться у пункті 2.4 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 та частині 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Як зазначалось вище, позивачем надано товарно-транспортні накладні, які підтверджують транспортування насіння соняшнику та соняшникової олії.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Тобто обовязковими ознаками господарської діяльності є здійснення її субєктами господарювання у сфері суспільного виробництва; спрямування її на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг. При цьому результати зазначеної діяльності продукція, роботи чи послуги мають вартісний характер і цінове вираження.

Судом встановлено, що товар, придбаний у зазначених контрагентів, ПрАТ "Креатив" використовувало для виробництва власної продукції та в подальшому реалізовано: за контрактом №81/10 від 28.10.2014 року, укладеного з ВТП "КРОМ" ОСОБА_1 (т.4,а.с.113-115), дистриб'юторським договором №77/10 від 01.10.2014 року, укладеного з ТОВ "ПромАгроТрейд" (т.4, а.с.116-121), контрактом №45/12 від 10.12.2013 року, укладеним з ПП "Торговий Дім "Креатив Розлив" (т.4, а.с.122-125).

Крім того, позивачем на посвідчення наявності виробничих потужностей надано до суду копію договору оренди №3573 від 01.09.2014р., укладеного з ПП "Еллада" (т.4, а.с.144-247) та договору оренди майна №3104 від 01.08.2013 року, укладеного з ТОВ "Кіровоградський комбікормовий завод" (т.4, а.с.139-143).

За таких обставин, суд погоджується з позицією позивача про наявність у нього виробничих ресурсів для зберігання придбаного товару.

Натомість, відповідачем не було надано до суду належних доказів, які б свідчили про відсутність у підприємства ПрАТ "Креатив" умов для здійснення господарської діяльності (відсутність майна, складських приміщень, обладнання та виробничих потужностей, в т.ч. орендованих, а також трудових ресурсів, тощо), в т.ч. із залученням третіх осіб, на момент укладення і вчинення спірних правочинів.

Системний аналіз вищезазначених правових норм, дослідження наявних в матеріалах справи договорів, податкових, видаткових, товарно-транспортних накладних, свідчить про те, що документи, на підставі яких позивач сформував податковий кредит, відповідають критеріям первинного документу, а відтак дії позивача щодо формування податкового кредиту є правомірними; подані позивачем банківські документи, за якими здійснювалася оплата товарів та послуг, є достовірними доказами виконання контрагентами позивача зобовязань, обумовлених договорами поставки.

У зв'язку з викладеним, суд приходить висновку про правомірність включення позивачем до складу податкового кредиту за вказаними податковими накладними, виданими ТОВ "Реодон ЛТД", ТОВ "ТК "Інтех", ТОВ "Реаль-Но", ТОВ "НВП "Гідро-Альфа".

Даючи правову оцінку наведеним доказам, суд вважає, що ними підтверджується реальний характер господарських операцій ПрАТ "Креатив" та ТОВ "Реодон ЛТД", ТОВ "ТК "Інтех", ТОВ "Реаль-Но", ТОВ "НВП "Гідро-Альфа", а відтак і правомірність формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість.

Як вбачається з акту перевірки позивача, відповідачем у ході перевірки використано акти про неможливість проведення зустрічних звірок та акти перевірок контрагентів позивача. За результатами перевірок вказаних контрагентів позивача податковим органом встановлено відсутність поставок товарі та укладення угод без мети настання реальних наслідків. У звязку з цим, податковим органом визнано угоди поставки нікчемними, в тому числі, укладені з позивачем.

Разом з тим, Податковий кодексу України не ставить право на податковий кредит в залежність від обовязкового підтвердження декларування відповідної суми податкових зобовязань контрагентом. Податок на додану вартість є непрямим податком і сплачується при придбання товару (послуги) не безпосередньо до Бюджету, а постачальнику товарів (послуг). І лише у такого постачальника товару (послуг), який у складі вартості придбаного товару (послуги) отримав податок на додану вартість, виникають зобовязання стосовно сплати податку до бюджету. При цьому, покупець товарів (послуг) не може нести відповідальність за постачальника.

Дана позиція відповідає практиці Верховного Суду України у подібних правовідносинах (постанова від 11.12.2007 р., справа № 21-137во06), де ВСУ дійшов висновку про те, що у разі невиконання контрагентом зобовязання зі сплати податку до бюджету, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи. Ця обставина не є підставою для позбавлення платника ПДВ права на його відшкодування у разі, коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Така позиція, також, узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Булвес» АД проти Болгарії» (2009 рік, заява № 3991/03) визнано, що платник податку на додану вартість не має нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не взнав про такі зловживання і не міг про них знати.

На час вчинення господарських операцій між позивачем та контрагентами, останні мали статус юридичної особи, були зареєстровані відповідно до вимог чинного законодавства України та включені до ЄДРПОУ.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В процесі розгляду справи відповідачем не доведено суду правомірність оскаржуваного рішення, а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України, суд також вважає за необхідне присудити з Державного бюджету України на користь ТОВ "Креатив" судові витрати у розмірі 136 436,61 грн.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Скасувати податкове повідомлення - рішення № від 16.10.2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 9 095 774,00 грн., в том числі за основним платежем 6 063 849,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 3 031 925,00 грн.

3.Стягнути на користь ПАТ "Креатив" () судові витрати у розмірі 136 436,61 грн. (сто тридцять шість тисяч чотириста тридцять шість гривень шістдесят одну копійку) за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області (код - 39484073).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Жук