Справа № 139/261/16-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 139/261/16-а Головуючий у 1-й інстанції:Добровольський В.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

25 травня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 11 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

постановою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 11 квітня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до частини 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, 23 березня 2016 року інспектор Могилів-Подільського ВП ГУНП лейтенант поліції ОСОБА_3 виніс постанову відносно ОСОБА_2, який керуючи транспортним засобом GEELY MK, номерний знак НОМЕР_1, 23 березня 2016 року о 09:21 на автодорозі М-21 км 198+ 100 м (пост) порушив вимогу дорожнього знаку 3.41, а саме не зупинився безпосередньо перед дорожнім знаком, перед яким встановлено два дорожні знаки 3.29 - 50 км/год та 30 км/год перед постом, чим скоїв адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 122 КупАП, за яке його піддано стягненню у виді штрафу в сумі 255 грн.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №165705, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду докази, які б могли підтвердити факт протиправних дій відповідача та протиправності прийнятої ним постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №165705 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями частини 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з пунктом 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до розділу 33 "Дорожні знаки", підрозділу 3 "Заборонні знаки" правил дорожнього руху, дорожній знак 3.41 "Контроль" передбачає заборону проїзду без зупинки перед контрольними пунктами (пост міліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо).

Згідно з частинами 1 та 2 п. 12.10 ПДР додаткові обмеження дозволеної швидкості руху можуть вводитися тимчасово і постійно. При цьому разом із знаками обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 обов'язково додатково встановлюються відповідні дорожні знаки, які попереджають про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об'єкта.

В даному випадку розміщення знаку 3.41 ПДР України разом із знаками обмеження швидкості руху у повній мірі відповідає зазначеним вище положенням, оскільки вказаний знак інформує водія про наближення до того чи іншого контрольного пункту і передбачає обов'язок зупинки водія перед ним.

Також частиною 3 пункту 12.10 ПДР встановлено, що у разі коли дорожні знаки обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 встановлені з порушенням визначених цими Правилами вимог щодо їх введення чи з порушенням вимог національних стандартів або залишені після усунення обставин, за яких їх було встановлено, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.

При цьому, законодавством не визначено умов, за яких водія може бути звільнено від адміністративної відповідальності у разі проїзду без зупинки в зоні дії знаку 3.41 "Контроль".

Твердження позивача про порушення при встановленні знаків, що обмежують швидкість руху стосуються інших дій відповідальних осіб, які можуть бути оскаржені окремо.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач при винесенні постанови серії ПС2 №165705 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладенні адміністративних стягнень у виді штрафу в розмірі 255 грн., діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, в зв'язку з чим судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно з статтею 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 11 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 30 травня 2016 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5