Справа № 521/11419/15-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 р.м.ОдесаСправа № 521/11419/15-а

Категорія: 5.2 Головуючий в 1 інстанції: Плавич І.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря - Скоріної Т.С.

апелянта - ОСОБА_1;

представника відповідача - Білобородової Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «Адоніон», -

В С Т А Н О В И В:

15 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби (далі - Одеська митниця ДФС), в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0560/50000/15 від 08 липня 2015 року, якою її визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 12 816 436,98 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що митним органом винесена оскаржувана постанова лише на підставі документів, отриманих від митних органів Туреччини, які викликають сумнів в їх достовірності та належності саме до того товару, який декларувався ОСОБА_1

Крім того, при здійсненні митного оформлення товару, позивачем були надані усі необхідні документи для визначення митної вартості, митний орган з нею погодився, у зв'язку з чим товар був розмитнений та випущений у вільний обіг. Жодних рішень про коригування митної вартості, заявленої декларантом, відповідачем не приймалося.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Апелянт в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримала доводи викладені в апеляції та просила її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечила та просила рішення суду залишити без змін.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на наступних підставах.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є особою, уповноваженою на роботу з митними органами, митним брокером МПП «Вісла».

17 жовтня 2014 року до Південної митниці Міндоходів від фірми-відправника «OZ ТЕКSIN ТЕКSTIL МАК. VЕ УАN SAN. U RUNLERI NAKLIYE TURIZM SAN. VE TIC. LTD. STI.» (Туреччина) на вантажному автомобілі 49192ОВ/29032ОА надійшов товар «взуття, одяг, білизна туалетна, тканина та інші», компанія-одержувач ТОВ «АДОНІОН».

На підставі договору-доручення № 20/07 від 10 липня 2014 року на здійснення послуг декларанта, укладеного між МПП «ВІСЛА» та ТОВ «АДОНІОН», 18 жовтня 2014 року ОСОБА_1, в рамках зовнішньоекономічного контракту № 0914-01 від 01 вересня 2014 року, укладеного між ТОВ «АДОНІОН» та фірмою «VEZZA LIМІТЕD СОRР.», подано митну декларацію в режимі «IM40ДЕ» №500040001/2014/018081.

Цього ж дня, 18 жовтня 2014 року, з метою митного оформлення в режимі «імпорт» вказаного товару, позивачем були надані наступні документи:

- CARNET TIR № DX 75925787, CMR від 16 жовтня 2014 року №787;

- контракт від 01 вересня 2014 року №0914-01;

- інвойси від 16 жовтня 2014 року №046647, №046647/1;

- пакувальний лист від 16 жовтня 2014 року №046647/1, а також митна декларація в режимі «IM40ДЕ» від 18 жовтня 2014 року №500040001/2014/018081.

Так, в даній декларації наданої до митного оформлення, на умовах поставки «CIP Іллічівськ» розмитненню підлягав товар: взуття, одяг, білизна туалетна, тканина та інші.

Загальна вартість задекларованих товарів склала 789 707,12 грн., а сума сплачених митних платежів становила 239 269,69 грн.

Цього ж дня, 18 жовтня 2014 року, Південною митницею Міндоходів, без жодних зауважень, вказані товари були розмитнені у митному режимі імпорт та випущені у вільний обіг.

Після чого, митними органами України з метою з'ясування питання про автентичність поданих, на той час, органам доходів та зборів України документів на зазначені товари було направлено запит від 26 грудня 2014 року №11056/5/99-99-26-03-03-16 до митних органів Туреччини.

30 квітня 2015 року до Одеської митниці ДФС листом Департаменту аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Державної фіскальної служби України від 24 квітня 2015 року № 15036/7/99-99-26-03-03-17 надійшла відповідь митних органів Туреччини №29980007/724-01-03/UА/6226 від 31 березня 2015 року із наданням експортних митних декларацій, які були підставою для відправки товарів з Туреччини на Україну.

На підставі наданої відповіді, Одеською митницею ДФС був зроблений висновок про те, що товар, оформлений у Південній митниці за вказаною митною декларацією від 18 жовтня 2014 року №500040001/2014/018081 оформлювався в режимі «експорт» до України у митних органах Туреччини митними деклараціями та інвойсами, відповідно до яких його загальна вартість становить 9 903 999,15 грн. Різниця сум митних платежів, нарахованих та сплачених за митною вартістю, заявленою декларантом, та суми митних платежів, з урахуванням декларації, надісланої митними органами Республіки Туреччина становить 4 272 145,66 грн.

У зв'язку з цим, відповідачем зроблений висновок про те, що ОСОБА_1 при декларуванні товару за митною декларацією від 18 жовтня 2014 року №500040001/2014/018081, з метою зменшення розміру митних платежів, було заявлено в зазначену декларацію неправдиві відомості та надано інвойси, які містять неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару, що є ознакою порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

Після чого, 18 червня 2015 року Одеською митницею ДФС складено протокол про порушення митних правил №0560/50000/15. (а.с.29-31).

08 липня 2015 року за результатами розгляду матеріалів справи про порушення митних правил, Одеською митницею ДФС прийнято постанову №0560/50000/15, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 12 816 436,98 грн. (а.с.7-9).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що Одеською митницею ДФС доведено порушення ОСОБА_1 ст.485 Митного кодексу України, що виразилось у наданні нею при митному оформленні товару документів, які містять неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару, в результаті чого різниця між сплаченими митними платежами та тими, що підлягають сплаті, становить 4 272 145,66 грн.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що при ухваленні рішення, судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, виходячи з наступного.

Державна митна справа охоплює встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів тощо (частини 1, 3 статті 7 Митного кодексу України).

Розділ 3 Митного кодексу України регулює митну вартість товару та методи її визначення.

Так, відповідно до ст.49 цього Кодексу, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 50 Митного кодексу України визначає цілі використання відомостей про митну вартість товарів. Зокрема, відомості про митну вартість товарів використовуються для:

- нарахування митних платежів;

- застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України;

- ведення митної статистики;

- розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до ч.1 ст.257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ч.2 ст.57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно з ч.1 ст.53 даного Кодексу, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Як вбачається з постанови у справі про порушення митних правил порушення митного законодавства відповідач пов'язує з тим, що в поданій декларантом ТОВ «АДОНІОН» ОСОБА_1 електронній митній декларації №500040001/2014/018081, виявлено різницю між митною вартістю товару, заявленою декларантом (789 707,12 грн.), та фактичною митною вартістю, з урахуванням інформації, отриманої від податкових органів Туреччини (9 903 999,15 грн.). Різниця у митних платежах склала 9 114 292,03 грн.

Положеннями ч.1 ст.485 Митного кодексу України визначено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Таким чином, відповідальність, передбачена санкцією даної статті, настає у разі, зокрема, за наявності мети неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру.

Суд апеляційної інстанції встановив, що при поданні митної декларації №500040001/2014/018081 від 18 жовтня 2014 року, декларант ТОВ «АДОНІОН» ОСОБА_1 в підтвердження митної вартості товару надала всі необхідні документи, передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України, які підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення, в тому числі і контракт №0914-01 від 01 вересня 2014 року укладений з компанією «VEZZA LIМІТЕD СОRР.» за яким імпортувалися товари, а також інвойси від 16 жовтня 2014 року №046647, №046647/1, видані цією ж компанією.

Надані документи були прийнятті митним органом, а товар розмитнений без зауважень.

При цьому, митний орган не звертався до ТОВ «АДОНІОН», в порядку ч.3 ст.53 Митного кодексу України, з вимогою надати додаткові документи.

З вказаного слідує, що у Одеської митниці ДФС (на час декларування - Південна митниця Міндоходів) не було підстав для сумніву щодо достовірності інформації, яку надано декларантом.

При притягненні позивача до відповідальності за порушення ст.485 Митного кодексу України Одеська митниця ДФС обґрунтовувала виключно листом-відповіддю, отриманим 30 квітня 2015 року від митних органів Туреччини із наданням експортних митних декларацій, які були підставою для відправки товарів з Туреччини на Україну. Суд першої інстанції такі висновки митного органу визнав доведеними.

Однак, при вирішенні даного спору, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували, що саме товар, що зазначений в експортних митних деклараціях, які надані у відповіді митних органів Туреччини, прибув, на той час, до Південної митниці Міндоходів від фірми-відправника «OZ ТЕКSIN ТЕКSTIL МАК. VЕ УАN SAN. U RUNLERI NAKLIYE TURIZM SAN. VE TIC. LTD. STI.» (Туреччина) на вантажному автомобілі 49192ОВ/29032ОА та був задекларований позивачем за митною декларацією від 18 жовтня 2014 року №500040001/2014/018081.

Крім цього, в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності (а.с.7 об.) зазначено, що товар, оформлений у Південній митниці за МД від 18 жовтня 2014 року №500040001/2014/018081 оформлювався в режимі «експорт» до України у митних органах Туреччини на умовах поставки «FOB-Istanbul» за наступними митними деклараціями та інвойсами:

- МД від 16 жовтня 2014 року №14341300ЕХ593937 інвойс від 16 жовтня 2014 року №046647, відправник - OZ ТЕKSIN ТЕКSТІL МАК.VE УАN SAN. URN NAK TRZ. SAN. VE TIC. LTD. STI. (МЕRKEZ МАН.GENC OSMAN CAD.NO:7/C GUNGOREN/ISTANBUL), компанія-одержувач ТОВ «АДОНІОН» (м. Одеса);

- МД від 16 жовтня 2014 року №14341300ЕХ593939, інвойс від 16 жовтня 2014 року №014272, відправник-компанія Аkinteк tekstil URN.SAN.VE DIS. TIC.LTD.STI (KIZILCIKDERE KOYU MEVKII ORGANIZE SAN.BOL.5.CD.NO:25 KIRKLARELI), компанія-одержувач ТОВ «АДОНІОН» (м. Одеса);

- МД від 16 жовтня 2014 року №14341300ЕХ593941, інвойс від 16 жовтня 2014 року №018518, відправник - АRTICAN TEKS. TURIZM ALTINIVA MH. BUTTIM IS. MRK. E BLOK NO 1003NO 424, IC KAPI NO. 3 OSMANGAZS. BURSA, компанія-одержувач ТОВ «АДОНІОН» (м. Одеса).

- МД від 16 жовтня 2014 року №14341300ЕХ593940, інвойс від 16 жовтня 2014 року №301558, відправник-компанія ASTANA TEKSTIL INSAAT SAN.VE TIC.LTD.STI (MERKEZ MAH. ALI RUHI BOZKIR CAD. GONYELI SK.NO:5 GUNGOREN, компанія-одержувач ТОВ «АДОНІОН» (м. Одеса);

- МД від 16 жовтня 2014 року №14341300ЕХ594200, інвойс від 16 жовтня 2014 року №347770, відправник - NURTAP TEKSTIL VE RESTORAN SANAYI TICARET LTD. STI. M. NESIH OSMEN MAH SAVAS CAD. ZEYTIN SK. 1-2 4 34/4 052, компанія-одержувач ТОВ «АДОНІОН» (м. Одеса).

Отже, в зазначених деклараціях та інвойсах, які надані митними органами Туреччини, дані відправника не збігаються з даними відправника за контрактом укладеним 01 вересня 2014 року між ТОВ «АДОНІОН» та компанією «VEZZA LIМІТЕD СОRР.», та зазначеним у наданою позивачем декларацією від 18 жовтня 2014 року №500040001/2014/018081, де фірмою-відправником зазначено «OZ ТЕКSIN ТЕКSTIL МАК. VЕ УАN SAN. U RUNLERI NAKLIYE TURIZM SAN. VE TIC. LTD. STI.» (Туреччина).

Отже, при притягненні позивача до відповідальності Одеська митниця ДФС надала перевагу відомостям, що зазначені в документах наданих турецькою стороною, без їх перекладу, а не документам, які були надані при декларуванні товару ОСОБА_1 та були прийняті відповідачем при митному оформленні без будь-яких зауважень.

Також необхідно зазначити, що відповідно до п.4 ч.4 ст.54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний випускати у вільний обіг товари, що декларуються у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю.

Тобто, випускаючи товар у вільний обіг, відповідач відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України вчинив дії, якими визнав митну вартість товару, заявлену позивачем у митній декларації.

Коригування митної вартості товарів передбачається ст.55 Митного кодексу України.

Так частина 1 даної статті встановлює, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Тобто, отримання документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості, відповідно до п.4 ч.6 ст.54 Митного кодексу України є підставою для коригування митної вартості товару, яка оформлюється окремим рішенням.

Відповідно до ч.2 ст.55 Митного кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів зокрема має містити:

- обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

- наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

- вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

- обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Виходячи з норм даної статті, рішення про коригування митної вартості має містити, крім іншого, розрахунок числового значення митної вартості, скоригованої органом доходів і зборів, а також фактів, які вплинули на таке коригування.

Колегія суддів акцентує увагу, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.485 Митного кодексу України, а саме заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, неправдивих відомостей, можливо за умови винесення рішення про коригування митної вартості та встановлення суми несплаченої суми митних платежів.

Як було вже зазначено вище, рішення про коригування митної вартості Одеською митницею ДФС не приймалося.

У матеріалах справи відсутній будь-який розрахунок штрафної санкції застосованої до позивача у розмірі 12 816 436,98 грн.

В силу ч.2 ст.72 КАС, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про ненадання Одеською митницею ДФС, на яку покладено обов'язок доказування, належних доказів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 Митного кодексу України.

Також, суд апеляційної інстанції бажає зазначити з приводу строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.467 Митного кодексу України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Враховуючи, що дане правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 є триваючим відповідно до вказаної статті, оскільки санкція за таке правопорушення передбачена ст.485 вказаного Кодексу, то відповідачем накладено адміністративне стягнення в межах шестимісячного строку, оскільки правопорушення виявлено у квітні 2015 року, а позивача притягнуто до адміністративної відповідальності 08 липня 2015 року.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №0560/50000/15 від 08 липня 2015 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду, на підставі п.4 ч.1 ст.202 КАС України, підлягає скасуванню з ухваленням нового - про задоволення позову.

Частина 1 ст.94 КАС України передбачає, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи норму зазначеної статті, суд апеляційної інстанції вважає за необхідним відшкодувати ОСОБА_1 сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС, оскільки позивач сплачував такий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 5359,20 грн., що підтверджується квитанцією №154 від 27 січня 2016 року (а.с.166).

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2015 року - скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0560/50000/15 від 08 липня 2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 12 816 436,98 грн.

Відшкодувати ОСОБА_1 сплачений судовий збір згідно квитанції № 154 від 27 січня 2016 року в розмірі 5359 (п'ять тисяч триста п'ятдесят дев'ять) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Державної фіскальної служби.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова