Справа № 813/791/16
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року № 813/791/16

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори, Трускавецької державної нотаріальної контори про зобовязання до вчинення дій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, від імені якого діє ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом до Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори, Трускавецької державної нотаріальної контори, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 12.05.2016 року, просить:

- зняти заборону з нерухомого майна, розташованого за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Грушевського, 2;

- зобовязати Трускавецьку державну нотаріальну контору скасувати запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за типом обтяження «заборона на нерухоме майно», реєстраційний номер обтяження № 4977547 щодо заборони на нерухоме майно, розташованого за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Грушевського, 2 та запис за типом обтяження «заборона на нерухоме майно», реєстраційний номер обтяження № 4977894 щодо заборони на нерухоме майно, розташованого за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Грушевського, 2.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що при формуванні приватним нотаріусом ОСОБА_4 18.08.2015 року Інформаційної довідки за №42454361з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, яке є спадковим майном і у звязку з чим була зареєстрована спадкова справа, йому стало відомо про існування заборони спадкового нерухомого майна, яке є предметом оскарження. З метою зясування підстав накладення заборон та їх зняття звертався до відповідачів та інших компетентних органів, які повідомили про відсутність у них даних про підстави накладення заборони на нерухоме майно, розташоване за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Грушевського, 2. Вказує на те, що при оформленні 10.11.1987 року Трускавецькою державною нотаріальною конторою свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про належність кожному з них по ? ідеальної частки житлового будинку, 2 по вул. вул. Грушевського в м. Трускавці жодних заборон на вказане нерухоме майно не існувало, що дозволило зареєструвати це майно у Дрогобицькому міжміському бюро технічної інвентаризації. З посиланням на норми статей 2, 10, 12, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV зазначає, що існуюча заборона на нерухоме майно та відповідна реєстрація такої заборони у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна перешкоджає йому реалізовувати у повній мірі його права власника (право володіння, користування, розпорядження нерухомим майном).

Представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2Ю.в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Представники відповідачів, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, причину неприбуття не повідомили, просили справу розглядати за їх відсутності, поклалися на думку суду при вирішенні позову.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого 05 червня 2014 року ОСОБА_5.

Приватним нотаріусом ОСОБА_4 у спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу за №56346125, відкриту після смерті спадкодавця ОСОБА_5 (а.с. 11).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Трускавецькою державною нотаріальною конторою 10.11.1987 року, реєстровий номер 2589, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності кожному належить по ? ідеальної частки житлового будинку, 2 по вул. Свердлова в м.Трускавці (а.с.8-9).

У вказаних свідоцтвах про право на спадщину за заповітом міститься відмітка державного нотаріуса «Відсутність заборон перевірено» (а.с.8-9 на звороті).

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 Степанович20.11.1987 року зареєстрували у Дрогобицькому міжміському бюро технічної інвентаризації право власності на ? ідеальної частки вказаного жилого будинку кожен за собою (запис у реєстровій книзі №3 за реєстровим № 302) (а.с.8-9 на звороті).

18.08.2015 року за №42454361 приватним нотаріусом ОСОБА_4 сформовано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, відповідно до якої у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна містяться відомості про реєстрацію Трускавецькою державною нотаріальною конторою 18.05.2007 року за № №4977547 та 4977894 заборони на нерухоме майно, розташоване за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Грушевського, 2 за власником обтяження ОСОБА_6, накладену Першою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою 13.05.1961 року та 12.10.1961 року відповідно (а.с.12).

Наявність заборони на нерухоме майно, яке входить до складу спадкового майна, зумовило звернення представника позивача адвоката ОСОБА_2 до компетентних органів з метою зясування підстав застосування обтяження.

Всі органи повідомили про відсутність у них інформації про підстави накладення заборони відчуження нерухомого майна: житлового будинку, розташованого за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Грушевського, 2, а саме:

- Львівська філія ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України листом від 10.12.2015 року №1669/03-19/15 (а.с.13);

- Державний архів Львівської області листом від 16.12.2015 року №1210/01-36 (а.с.14);

- Перша Дрогобицька державна нотаріальна контора листом від 11.12.2015 року №1942/01-16 (а.с.15);

- відділ міського архіву виконкому Дрогобицької міської ради листом від 08.02.2016 року №6/03-8 (а.с.16);

- Львівський державний нотаріальний архів Головного територіального управління юстиції у Львівській області листом від 14.12.2015 року № 2561/01-21 (а.с.17);

- Трускавецька державна нотаріальна контора листом від 24.02.2016 року №58/01-16 (а.с.18).

Підставою оскарження зареєстрованої заборони на нерухоме майно, розташоване за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Грушевського, 2, є відсутність у компетентних органах документів на письмових носіях щодо підстав застосування такої заборони, наявність якої порушує права позивача ОСОБА_1 як власника спадкового майна, оскільки позбавляють його можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися цим майном.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV визначено правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна (далі - Закон №1952-IV).

Стаття 2 Закону № 1952-IV містить визначення термінів, відповідно до яких:

1) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

2) Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів таких прав;

5) обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

У відповідності до частини першої статті 5 Закону № 1952-IVу Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

За приписами частини другої статті 3 Закону № 1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини першої-другої статті 12 Закону № 1952-IV Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, речові права на обєкти незавершеного будівництва та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.

Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, мають відповідати даним реєстраційної справи у паперовій формі, що містить документовані записи щодо прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У разі їх невідповідності пріоритет мають дані реєстраційної справи у паперовій формі.

Як видно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за №42454361, сформованої 18.08.2015 року, у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна містяться відомості про реєстрацію Трускавецькою державною нотаріальною конторою 18.05.2007 року за № №4977547 та 4977894 заборони на нерухоме майно, розташоване за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Грушевського, 2 за власником обтяження ОСОБА_6, накладену Першою Дрогобицькою державною нотаріальною конторою 13.05.1961 року та 12.10.1961 року відповідно.

Водночас, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Трускавецькою державною нотаріальною конторою 10.11.1987 року, реєстровий номер 2589, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про належність кожному з них по ? ідеальної частки житлового будинку, 2 по вул. Свердлова (нова назва вул. ОСОБА_7) в м.Трускавці, на час оформлення спадкоємцями спадщини, жодних заборон на вказане нерухоме майно не існувало.

Відсутність заборон зумовила реєстрацію 20.11.1987 року права власності на ? ідеальної частки вказаного жилого будинку за кожним із власників у Дрогобицькому міжміському бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до Рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 15.02.1990 року № 60 «Про впорядкування назв вулиць, площ та деяких санаторно-курортних закладів міста», здійснено перейменування в тому числі назву вулиці Свердлова на вулицю ОСОБА_7 (а.с.61-62).

Як встановлено судом на підставі зібраних у справі документів, наявні у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна відомості про обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, розташоване за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Грушевського, 2 за власником обтяження ОСОБА_6, не підтверджуються жодними документами на паперових носіях.

Ні Перша Дрогобицька державна нотаріальна контора як установа, яка застосувала у 1961 році заборону, ні Трускавецька державна нотаріальна контора, яка реєструвала у 2007 році таку заборону, ні Львівська філія ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ні Державний архів Львівської області, ні відділ міського архіву виконкому Дрогобицької міської ради, ні Львівський державний нотаріальний архів Головного територіального управління юстиції у Львівській області не володіє будь-якою інформацією щодо підстав накладення заборони відчуження нерухомого майна, а саме: житлового будинку, розташованого за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Грушевського, 2.

Про відсутність такої інформації кожна з перелічених установ повідомила у своїх листах на відповідні звернення адвоката ОСОБА_2

Окрім цього, ОСОБА_6, який значиться уЄдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна власником обтяження, помер 07.08.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (серія І-СГ №082294) (а.с.64).

Дружина померлого ОСОБА_8 прийняла спадщину, до складу якої увійшов житловий будинок по вул. Я.Мудрого, 5 у м. Трускавець Львівської області. Оскільки ОСОБА_6 ніколи не володів житловим будинком по вул. Грушевського, 2 у м. Трускавець Львівської області, цей будинок не увійшов в спадщину, яку вона прийняла. Жодних майнових претензій до ОСОБА_1 не має. Ці обставини викладені у заяві ОСОБА_8 від 10.05.2016 року, долученій до матеріалів справи (а.с.63).

У звязку із смертю ОСОБА_6, який відповідно до статті 24 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) був учасником цивільних відносин, у момент його смерті припинилася його цивільна правоздатність (частина четверта статті 25 ЦК України).

Встановлені обставини зумовлюють висновок суду про те, що відомості, що містяться у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційними номерами обтяжень №4977547 та №4977894, не відповідають фактичним даним та вимогам частини другої статті 12 Закону № 1952-IV і порушують права позивача ОСОБА_1 як власника спадкового майна, оскільки позбавляють його можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися цим майном.

Внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування визначено статтею 26 Закону № 1952-IV, відповідно до частини першої якої записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

У разі зміни ідентифікаційних даних субєкта права, відомостей про обєкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого право набувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом «в» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.

Подання та отримання документів за заявою про внесення змін до записів Державного реєстру прав здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав.

Згідно з частиною другою 2 статті 26 Закону № 1952-IVу разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Суд звертає увагу, що однією із засади державної реєстрації прав відповідно до пункту 4 частини першої статті 3 Закону № 1952-IV є внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Частиною четвертою статті 18 цього ж Закону передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Виходячи із положень пункту 4 частини першої статті 3 та частини четвертої статті 18, а також частини другої статті 12 Закону № 1952-IV, записи у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційними номерами обтяжень №4977547 та №4977894 підлягають скасуванню як такі, що не відповідають вказаним вимогам Закону №1952-IV. Вчинити дії по скасуванню таких записів має Трускавецька державна нотаріальна контора як нотаріальна контора, яка вносила відповідні записи при реєстрації заборони на нерухоме майно.

Оскільки вчинення записів у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна є наслідком заборони, то за відсутності належних та допустимих доказів про підстави її застосування та у звязку із смертю ОСОБА_6, який значиться власником обтяження та відсутністю майнових претензій на обтяжене нерухоме майно, суд вважає за можливе зняти заборону на це майно.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити повністю.

Зняти заборону на нерухоме майно, розташоване за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Грушевського, 2

Зобовязати Трускавецьку державну нотаріальну контору скасувати запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за типом обтяження «заборона на нерухоме майно» за реєстраційними номерами 4977547 та 4977894 щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Грушевського, 2 (стара адреса: м. Трускавець, вул. Свердлова, 2).

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.