Справа № 820/313/16
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 р.Справа № 820/313/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2016р. по справі № 820/313/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод промислових технологій"

до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення та визнання рішення незаконним,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський завод промислових технологій", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення № від 21.01.2016 року Харіквської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області;

- визнати висновки акту № 6/20-23-22-04-10/32866025 від 11.01.2016 р. необґрунтованими і прийнятими не у відповідності до чинного законодавства;

- стягнути на користь ТОВ "Харпромтех" судовий збір у розмірі 1378,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Харківської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.01.2016 року Харківською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області складено акт №6/20-23-22-04-10/32866025 "Про результати документальної виїзної позапланової перевірки ТОВ "Харківський завод промислових технологій" (податковий номер 32866025) по взаємовідносинам з ТОВ "Порошкові фарби України" (податковий номер 32866025) за квітень 2015 р.", на підставі якого 21.01.2016 року було прийнято спірне податкові повідомлення-рішення №. Позивач стверджує, що не вчиняв податкових правопорушень, про які згадується в акті перевірки. Викладені в акті судження інспекції є помилковими, не відповідають положенням закону та не узгоджуються з дійсними фактичними обставинами проведених платником податків господарських операцій. ТОВ "Харківський завод промислових технологій" виконані всі необхідні вимоги для включення до податкового кредиту сум ПДВ.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2016 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод промислових технологій" до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення та визнання рішення незаконним задоволено частково.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області № від 21.01.2016 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доводи скарги підтримав у повному обсязі з підстав і мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, наполягаючи на законності постанови суду першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, письмових заперечень приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський завод промислових технологій", пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу суб'єкта господарювання - юридичної особи, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 27.01.2004 року за №0000494, код 32866025 (а.с. 15).

На обліку як платник податків підприємство перебуває в Харківській ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області.

На підставі наказу від 28.12.2015 р. № 383, виданого Харківською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області, відповідачем проведена документальна виїзна позапланова перевірка ТОВ "Харківський завод промислових технологій" (податковий номер 32866025) по взаємовідносинам з ТОВ "Порошкові фарби України" (податковий номер 32866025) за квітень 2015 р.

Результати перевірки оформлені актом №6/20-23-22-04-10/32866025 від 11.01.2016 р. (а.с. 21-36).

За висновками перевірки, позивачем - ТОВ "Харківський завод промислових технологій", порушено п.198.3, п.198.6 ст.198, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством завищено податковий кредит на суму 11 833,33 грн. за квітень 2015 р. по взаємовідносинам з ТОВ "Порошкові фарби України".

На підставі вказаного вище акту перевірки, Харківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Харківській області прийнято спірне податкове повідомлення-рішення від 21.01.2016 року № НОМЕР_1 форми "В4", яким ТОВ "Харківський завод промислових технологій" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 11 833 грн. (а.с.75).

Не погодившись з висновками акту перевірки та податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив їх до Головного управління ДФС у Харківській області (а.с. 37-39).

Рішенням Головного управління ДФС у Харківській області №332/10/20-23-22-04-10 від 19.01.2016 р. скаргу ТОВ "Харківський завод промислових технологій" залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення № від 21.01.2016 р. - без змін (а.с. 40-41).

Позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності мотивів для винесення спірного податкового повідомлення-рішення, що зумовлює висновок про необґрунтованість визначення платнику податків додаткових податкових зобов'язань і, як наслідок, наявність факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод промислових технологій".

В доводах апеляційної скарги відповідач зазначив, що надані документи виписані на підтвердження іншої господарської операції, а не на виконання договору від 08.04.15 р., зокрема, податкова накладна виписана на виконання договору від 06.04.15 року б/н, а не на виконання договору від 08.04.15 року. Крім того, до перевірки не надано специфікації до договору.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що позивач у перевіряємому періоді мав господарські взаємовідносини з ТОВ "Порошкові фарби України" ().

На підставі договору поставки №003/15 від 08.04.2015 р., укладеного між ТОВ "Харківський завод промислових технологій" (покупець) та ТОВ "Порошкові фарби України" (продавець), позивачем у контрагента була придбана фарба порошкова RAL 5005 п. ш.гл. у кількості 500 кг (а.с. 48).

За формою складення, змістом прав і обовязків сторін, предметом домовленостей, суттєвими умовами, порядком виконання зобовязань тощо, означений договір закону не суперечить, вчинений між реально існуючими субєктами права зі статусом юридичних осіб, не має відношення до обігу обмежених в цивільному/господарському обороті товарів (робіт, послуг), на порушення інтересів держави як учасника суспільних публічних правовідносин з справляння податків (зборів) не спрямовані.

На підтвердження доводів про реальність господарських операцій за правочином платник податків надав складені контрагентом: копію податкової накладної №21 від 07.04.2015 р. на суму 71000 грн. (у т.ч. ПДВ - 11833.33 грн.), копію видаткової накладної №РН-0000038 від 08.04.2016 р. на суму 71000 грн. (у т.ч. ПДВ - 11 833,33 грн.), копію товарно-транспортної накладної від 08.04.2016 р., рахунок-фактуру №СФ-0000038 від 06.04.2015 р. на суму 71000 грн. (у т.ч. ПДВ - (11833,33 грн.), а також платіжне доручення №3134 від 07.04.2015 р. на суму 71000 грн.

На підтвердження факту використання придбаного товару у власній господарській діяльності ТОВ "Харківський завод промислових технологій" надано копії накладних на внутрішні переміщення товару №105 від 10.04.2015 р., №108 від 13.04.2015 р., №136 від 20.04.2015 р., №146 від 23.04.2015 р., №151 від 27.04.2015 р., №160 від 30.04.2015 р., №165 від 06.05.2015 р., №172 від 11.05.2015 р., №205 від 15.05.2015 р., №131 від 20.05.2015 р., №149 від 10.06.2015 р., №168 від 30.06.2015 р.

Первинні документи не мають недоліків у їх складанні як-то: дефектів форми, змісту або походження тощо, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.44 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, а відтак, документи здатні призвести до зміни в структурі і стані активів платника податків сторони правочину, у звязку з цим сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

За формою складення, змістом прав і обовязків сторін, предметом домовленостей, суттєвими умовами, порядком виконання зобовязань тощо, договір закону не суперечить, вчинений між реально існуючими субєктами права зі статусом юридичних осіб, не має відношення до обігу обмежених в цивільному/господарському обороті товарів (робіт, послуг), на порушення інтересів держави як учасника суспільних публічних правовідносин з справляння податків (зборів) не спрямований.

Відповідно до абз. 1 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Стосовно доводів відповідача щодо того, що рахунок-фактура на придбаний товар у спірних правовідносинах був виписаний, а оплата здійснена раніше від дати укладення договору, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що дані обставини не суперечать викладеним у ст.ст. 641, 642, 643, 645 Цивільного кодексу України положенням щодо здійснення передплати за придбаний у подальшому товару.

Щодо посилання відповідача про ненадання податковому органу на перевірку специфікації, то як вбачається зі змісту договору №003/15 від 08.04.2015 р. (а.с. 48), а саме: п. 3.1, товар відпускається Продавцем Покупцю в тарі (упаковці) згідно з вимогами державних стандартів або згідно з домовленості Сторін, передбаченій у доданій до цього Договору Специфікації. Оскільки товар відпускався Продавцем Покупцю, то відповідно Специфікація об'єктивно не надавалась.

Окрім того, колегія суддів також зазначає наступне.

Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені в ст. 198 Податкового кодексу України.

Так, згідно п.п. 198.1., 198.2 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до підпункту 198.6 п. 198 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

У силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" позивач та його контрагент ТОВ "Порошкові фарби України" є окремими суб'єктами права зі статусом юридичної особи. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника ПДВ, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим. Отже, платник податків не несе відповідальності за своїх контрагентів.

Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Статтею 198 ПК України не встановлено обмежень по включенню до складу податкового кредиту сум ПДВ по товарах, послугах отриманих від продавця, в разі порушення ним умов податкового законодавства, за умови, що такий продавець зареєстрований платником податку на додану вартість, за наявності належним чином оформлених податкових накладних, та за наявності фактичного здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг).

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що встановлені фактичні обставини об'єктивно засвідчують здійснення господарської операції між позивачем та його контрагентом.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову та зазначає, що доводи апеляційної скарги не впливають на правомірність висновків суду. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2016р. по справі № 820/313/16 залишити без змін.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань за зобов'язаннями Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області на рахунок УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова (банківські реквізити отримувач УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк ГУДКУ у Харківській області, рахунок 1011, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173) судовий збір у розмірі 3031 грн. (60 коп.).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3
Повний текст ухвали виготовлений 27.05.2016 р.