Справа № 817/150/16
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2016 р.Р і в н е 817/150/16
15год. 50хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Шарапи В.М., за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М., сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2,

відповідача: не прибув,

третя особа на стороні відповідача: представник Бохонкович В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей Колект"
про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмежено відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ", про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.07.2015 року №22733373, яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за Товариством з обмежено відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ".

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Пояснили суду на їх обґрунтування, що між позивачем та АКІБ "УкрСиббанк" укладено кредитний договір, на забезпечення виконання якого передано в іпотеку квартиру за адресою АДРЕСА_1, що належала позивачу на праві власності. Зазначили, що банком відступлено право вимоги за даним договором ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ", внаслідок чого останнє звернулось до нотаріуса, як до державного реєстратора, з заявою про реєстрацію права власності на цей об'єкт нерухомого майна, за наслідками розгляду якої прийнято оспорюване рішення. Позивач та її представник вказали, що нотаріальні дії під час державної реєстрації переходу права власності відповідачем не вчинялись. Крім того, наголошують, що договором іпотеки передбачене звернення стягнення на предмет іпотеки виключно шляхом укладення окремого договору, який у даному випадку не складався. Зазначили, що письмової вимоги ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" про виконання кредитного договору не отримували. Також позивач та її представник посилаються на те, що у квартирі проживає неповнолітня дитина, проте її відчуження відбулось без дозволу органу опіки та піклування. Просять позов задовольнити повністю.

Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та письмові заперечення проти позову. На обґрунтування своїх заперечень зазначає, що діяв на виконання вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Закону України "Про іпотеку" та умов договору іпотеки. Вважає оспорюване рішення правомірним. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у судовому засіданні пояснив, що на ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" було переведено право вимоги за кредитним та іпотечним договорами, укладеними з позивачем. Діючи на виконання Закону України "Про іпотеку" і умов договорів, ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" набуло право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1, що належала позивачу. Зазначає, що на його думку, оспорюване рішення прийнято відповідачем правомірно, а вимоги позивачів є безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належала квартира загальною площею 58,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 23.10.2007 року та витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.02.2008 року №17665694 (а.с. 66-68).

23.10.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 укладено договір №0, предметом якого стало надання кредиту в розмірі 67000,00 дол. США на строк до 20.10.2028 року (а.с. 124-140).

23.10.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 укладено договір №67914, предметом якого стала передача в іпотеку, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 23.10.2007 року №0, квартири загальною площею 58,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 120-123).

13.02.2012 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" укладено договір факторингу, предметом якого стало відступлення права вимоги заборгованості по кредитних договорах, зазначених в реєстрі, в тому числі, за договором від 23.10.2007 року №0, укладеним з ОСОБА_1 (а.с. 154-157).

13.02.2012 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" укладено договір, предметом якого стало відступлення права вимоги за договорами іпотеки, зазначеними в реєстрі, в тому числі, за договором від 23.10.2007 року №67914, укладеним з ОСОБА_1 (а.с. 149-150).

Від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрборг" направлено ОСОБА_1 вимогу від 09.12.2013 року №733491/ЛЗ про усунення порушень умов кредитного договору від 23.10.2007 року №0 (а.с. 117-118).

09.07.2015 року уповноважена особа Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" Кандаєва Діна Русланівна звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру загальною площею 58,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 110).

09.07.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфіном Борисом Михайловичем прийнято рішення №22733373, яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру загальною площею 58,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" (а.с. 111).

Про дану реєстрацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис від 09.07.2015 року №10348572, про що власнику видано відповідний витяг (а.с. 112).

Про існування оспорюваного рішення позивач дізналась з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.09.2015 року №43378140 (а.с. 30-31).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року №1952-IV (в редакції чинній на час спірних правовідносин, далі - Закон України №1952-IV), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України №1952-IV, державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1)прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2)встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3)прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4)внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

5)видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6)надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Частиною 4 статті 15 Закону України №1952-IV передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

В свою чергу, пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону України №1952-IV визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Разом з тим, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 9 Закону України №1952-IV, у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України №1952-IV, державний реєстратор:

1)встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

2)приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

3)відкриває і закриває розділи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вносить до них відповідні записи;

4)веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна;

5)присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації;

6)видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

7)надає інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом;

8)у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

8-1)під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки;

9)здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону.

Абзацами 2-3 частини 5 статті 3 Закону України №1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія, державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Частиною 9 статті 15 Закону України №1952-IV визначено, що державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Абзацом 7 пункту 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 (що був чинний на час спірних правовідносин, далі - Порядок), встановлено, що нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Аналіз наведених норм дає підстави для висновків, що чинне законодавство наділяє нотаріуса окремими повноваженнями державного реєстратора прав на нерухоме майно, які виникають у нього лише у результаті здійснення нотаріальних дій, реалізуються одночасно з їх вчиненням та виключно за наслідками перевірки правильності оформлення документів в офіційному порядку, що дозволяє забезпечити належний рівень захисту гарантованих Конституцією України речових прав фізичних і юридичних осіб на нерухоме майно.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України №1952-IV, перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 Закону України №1952-IV визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Підпунктом 1 пункту 37 Порядку передбачено, що документами, які підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, чи речове право на нерухоме майно чи його дублікат.

Водночас, частиною 1 статті 12 Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003 року №898-IV (далі - Закон України №898-IV) встановлено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 1 статті 33 Закону України №898-IV визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

За змістом частини 1 статті 37 Закону України №898-IV, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Отже, в межах процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель має право звернутися до органу державної реєстрації з метою державної реєстрації за собою права власності на об'єкт нерухомого майна і документом, який підтверджуватиме відповідний перехід права власності, слугуватиме або окремий договір між іпотекодавцем та іпотекодержателем, або застереження в іпотечному договорі.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що у договорі іпотеки від 23.10.2007 року №67914 сторонами обумовлено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки одним із таких способів:

-передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку";

-отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку" (підпункти 5.2.1, 5.2.2 пункту 5.2 розділу 5 договору).

Відтак, сторони досягли згоди, незалежно від обраного способу звернення стягнення на предмет іпотеки, укладати окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як вбачається з наданих відповідачем матеріалів реєстраційної справи, підставою проведення державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" на квартиру загальною площею 58,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 та прийняття оспорюваного рішення від 09.07.2015 року №22733373 слугував саме договір іпотеки від 23.10.2007 року №67914.

Поряд з цим, жодна нотаріальна дія з даним об'єктом нерухомого майна у порядку, встановленому абз. 2-3 ч. 5 ст. 3, ч. 2 ст. 9 Закону України №1952-IV, абз. 7 п. 2 Порядку, при здійсненні державної реєстрації вказаного речового права відповідачем, як спеціальним суб'єктом державної реєстрації, не вчинялась. Окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя, як визначено у розділу 5 договору іпотеки від 23.10.2007 року №67914, також не складався та відповідачу для проведення державної реєстрації наданий не був.

Крім того, в силу вимог пункту 46 Порядку, для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1)завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2)документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3)заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження нерухомого майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого відбувається перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно не є підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Тому, обов'язок з надіслання вимоги може вважатися виконаним іпотекодержателем лише у разі, якщо така вимога отримана іпотекодавцем і строк її виконання обчислюється з моменту отримання цієї вимоги.

У матеріалах реєстраційної справи, як доказ отримання позивачем письмової вимоги, міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №010, надіслане Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрборг" на адресу ОСОБА_1 (а.с. 117).

Таке повідомлення не може розцінюватись як належний доказ отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, оскільки згідно договору від 01.11.2013 року №6к, укладеного між ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" та ТОВ "Укрборг", останнє не мало повноважень надавати послуги з відправки кореспонденції. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №010 також не містить відомостей про направлення позивачу саме вимоги ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ" від 09.12.2013 року №733491/ЛЗ.

Таким чином, суд приходить до висновку, що приймаючи оспорюване рішення, відповідач діяв із виходом за межі наданих йому повноважень та всупереч вимогам чинного законодавства, відтак, дане рішення є неправомірним і підлягає скасуванню судом.

Суд відхиляє покликання позивача, як на підставу незаконності оспорюваного рішення, на ту обставину, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване місце проживання неповнолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (а.с. 27-29, 32-35).

Суд зазначає, що вказані обставини обумовлюють неможливість звернення стягнення на предмет іпотеки, в той час, коли судом вирішується питання правомірності державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна. Закон України №1952-IV не ставить такі причини за умову неможливості проведення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна.

За наведених обставин, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Як передбачено статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір підлягає присудженню на користь позивача за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 09.07.2015 року №22733373, яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за Товариством з обмежено відповідальністю "Кей-Колект".

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Шарапа В.М.