Справа № 805/914/16-а
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2016-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2016 р. Справа №805/914/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 12 год. 48 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючий суддя: Куденков К.О.,

секретар судового засідання: Притула С.С.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Писарев Я.В.

представника відповідача-1: Коваленко О.В.

представника відповідача-2: не з`явився

представника третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Донецькій області, Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівськ та Артемівського району) ГУМВС України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління державної казначейської служби у Донецькій області, про стягнення заборгованості, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної Поліції в Донецькій області про стягнення не виплаченої винагороди за безпосередню участь у антитерористичній операції у розмірі 32 475,30 грн. за 2014р. та у розмірі 7 078,91 грн. за 2015р., стягнення моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2016 року залучене Головне управління державної казначейської служби у Донецькій області до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Також вказаною ухвалою залучено у якості другого відповідача Артемівський міський відділ (з обслуговування міста Артемівськ та Артемівського району) ГУМВС України в Донецькій області (надалі відповідач-2, Артемівський МВ).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.05.2016р. допущено заміну первинного відповідача Головне управління Національної Поліції в Донецькій області на Головне управління МВС України в Донецькій області (надалі відповідач-1).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 01.11.2014р. по 01.04.2015р. позивач перебувала на посаді старшого слідчого слідчого відділення Дебальцевського МВ ГУМВС України в Донецькій області, а з 01.04.2015р. по 25.08.2015р. позивач перебувала на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Артемівського МВ. Позивач зазначає, що наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України №33 від 02.02.2015р. її було зараховано до сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з 07.04.2014р. На підтвердження безпосередньої участі позивача в АТО їй надано відповідну довідку від 30.10.2015р. №10174/11р. Також позивач вважає, що безпосередня участь позивача в антитерористичній операції підтверджується тим, що вона займалася безпосередньо визначеними повноваженнями не тільки посадовою інструкцією, але і ст.5 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», а саме боротьбою з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою. Крім того, позивач вважає, що вона має право на виплату винагороди за безпосередню участь в АТО у зв`язку з перебуванням в районні проведення АТО.

У зв`язку із наведеним, позивач вважає, що має право на винагороду за безпосередню участь у антитерористичній операції за травень 2014р. у розмірі 4 893,91 грн., за червень 2014р. у розмірі 4 366,38 грн., за липень 2014р. у розмірі 3 000,00 грн., за серпень 2014р. у розмірі 4 950,95 грн., за вересень 2014р. у розмірі 4 806,58 грн., за жовтень 2014р. у розмірі 4223,80 грн., за листопад 2014р. у розмірі 6 237,68 грн., за лютий 2015р. у розмірі 3 918,07 грн., за червень 2015р. (22 дні) у розмірі 4 052,83 грн.

Позивач та представник позивача у судовому засідання адміністративний позов підтримали та просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач-1 надав письмові заперечення на позовну заяву, якими просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач-1 зазначив, що відповідно до вмотивованих рапортів, погоджених заступником керівника АТЦ, позивачу була нарахована та виплачена винагорода за безпосередню участь в АТО у серпні 2015р. за травень 2015р. (31 доба) 4 816,00 грн., за червень 2015р. (8 діб) 1 127,00 грн., у вересні 2015р. за липень 2015р. (31 доба) 4 816,00 грн., за серпень 2015р. (25 діб) 3 307,00 грн., у грудні 2015р. за квітень 2015р. (30 діб) 3 000,00 грн.

Також, відповідач-1 зазначає, що спеціальним законодавством не передбачене право на відшкодування моральної шкоди.

Представник відповідача-1, яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, адміністративний позов не визнала та просила відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач-2 надав письмові заперечення на позовну заяву, якими просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач-2 зазначив, що позивачу була нарахована та виплачена винагорода за безпосередню участь в АТО у серпні 2015р. за травень 2015р. 4 816,00 грн., у грудні 2015р. за квітень 2015р. (30 діб) 3 000,00 грн. Також відповідач-2 зазначив, що позивач не надала доказів її безпосередньої участі в проведені антитерористичної операції, доказів її залучення до проведення антитерористичної операції та того, що під час проведення зазначеної операції вона підпорядковувалася керівнику оперативного штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України.

Відповідач-2 вказує, що у довідці №10174/11р не зазначені які саме дії, що підпадають під поняття «безпосередня участь» виконувала позивач та коли саме позивач їх виконувала. Відповідач-2 звертає увагу на те, що до 01.04.2015р. позивач отримувала грошове забезпечення у Дебальцевському МВ ГУМВС України в Донецькій області, а дію Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014р. №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» зупинено Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014р.

Відповідач-2 зазначає, що за час проходження служби в Артемівському МВ позивач не долучалася до заходів щодо забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою. Вказує, що згідно з узагальнюючим мотивованим рапортом в червні 2015р. позивач приймала безпосередню участь у проведенні АТО під час несення служби в слідчо-оперативній групі, на підставі чого їй була перерахована на картковий рахунок винагорода за 8 днів червня 2015р. у розмірі 1127,00 грн. Крім того, відповідач-2 вказує, що позивач не надала доказів того, що вона є учасником АТО.

Також відповідач-2 вказує про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди.

Головне управління державної казначейської служби у Донецькій області письмових заперечень або пояснень до суду не надало.

Представники відповідача-2 та Головного управління державної казначейської служби у Донецькій області до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи були повідомлені.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача-1, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.

Згідно з копією паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданого 11.01.2001р. Краснолуцьким МВ УМВС України в Луганській області, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До суду надана довідка від 02.09.2015р. № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, за якою позивач перемістилася з м. Антрацит до м. Артемівськ.

Відповідно до копії заяви від 04.12.2015р. позивач просить начальника Управління фінансового забезпечення та фінансового обліку ГУ МВС України в Донецькій області здійснити нарахування та виплату винагороду за безпосередню участь в АТО за лютий, березень, квітень, травень 2015р. та з квітня по жовтень 2014р. у зв`язку з тим, що вона є учасником АТО.

Листом начальника Управління фінансового забезпечення та фінансового обліку ГУ МВС України в Донецькій області від 29.02.2016р. №198/01/26-2016 позивача повідомлено про здійснені на її користь виплати винагороди за безпосередню участь в АТО у серпні 2015р. за травень 2015р. (31 доба) 4 816,00 грн. та за червень 2015р. (8 діб) 1 127,00 грн., у вересні 2015р. за липень 2015р. (31 доба) 4 816,00 грн. та за серпень 2015р. (25 діб) 3 307,00 грн., у грудні 2015р. за квітень 2015р. (30 діб) 3 000,00 грн., та повідомлено про відсутність законних підстав для здійснення виплати винагороди за безпосередню участь в АТО працівникам ГУМВС в області за період з 01.04.2014р. по 31.01.2015р.

Позивачем до суду надана довідка Головного управління МВС України в Донецькій області від 30.10.2015р. №10174/11г (у позовні заяві зазначено №10174/11р) про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за якою ОСОБА_1 в період з 07.04.2014р. по 25.08.2015р. брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької області.

Підставою для видачі зазначеної довідки вказано наказ першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 02.02.2015р. №33.

Відповідно до довідки-витягу з послужного списку позивача з 05.08.2013р. до 01.11.2014р. ОСОБА_1 обіймала посаду слідчого слідчого відділення Дебальцевського МВ ГУМВС України в Донецькій області, з 01.11.2015р. до 01.04.2015р. ОСОБА_1 обіймала посаду старшого слідчого слідчого відділення Дебальцевського МВ ГУМВС України в Донецькій області, з 01.04.2015р. до 25.08.2015р. ОСОБА_1 обіймала посаду старшого слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Артемівського МВ, а з 25.08.2015р. звільнена з органів внутрішніх справ.

До суду надано витяг з наказу Головного управління МВС України в Донецькій області від 27.02.2015р. №452, за яким позивач була відряджена до м. Артемівськ Донецької області до 22.03.2015р. Відповідно до витягу з наказу Головного управління МВС України в Донецькій області від 23.03.2015р. №91 о/с позивача призначено на посаду старшого слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Артемівського МВ з 01.04.2015р. з 25.08.2015р. позивач звільнена з органів внутрішніх справ у відставку за віком, про що зазначено у витягу з наказу Головного управління МВС України в Донецькій області від 14.08.2015р. №247 о/с.

Також позивачем надані виписки з її карткових рахунків за період з 01.07.2014р. по 01.07.2015р. з АТ «Ощадбанк» та за період з 01.06.2013р. по 01.07.2014р. з ПуАТ «Райффазен Банк Аваль».

Артемівським МВ надана довідка від 14.04.2016р. №9787/201/О1-2016 та витяг з розрахунково-платіжної відомості за видами оплат, за якими на користь позивача перерахована винагорода за безпосередню участь в АТО у серпні 2015р. за травень 2015р. (31 доба) 4 816,00 грн. та за червень 2015р. (8 діб) 1 127,00 грн., у вересні 2015р. за липень 2015р. (31 доба) 4 816,00 грн. та за серпень 2015р. (25 діб) 3 307,00 грн., у грудні 2015р. за квітень 2015р. (30 діб) 3 000,00 грн.

Позивачем у судовому засіданні не спростовувався факт отримання вказаних коштів.

У довідці Артемівського МВ від 14.04.2016р. №9889/201/01-2016 зазначено, що виплата грошової винагороди та одноразової премії за участь в АТО в Артемівському МВ здійснювалась на підставі вмотивованих рапортів керівників підрозділів, погоджених з начальником міського відділу. До рапортів було включено працівників, які безпосередньо несли службу на блокпостах, здійснювали охорону громадського порядку на території обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району (на території проведення АТО), виявляли та документували факти за ст.ст. 260, 263 Кримінального кодексу України, також враховувались показники службової діяльності.

Суд зазначає, що в межах цієї справи не є спірними правовідносини щодо отримання позивачем винагороди за безпосередню участь в АТО за квітень 2015р., травень 2015р., 8 днів червня 2015р., липень 2015р., серпень 2015р.

Спірними в межах цієї справи є правовідносини щодо виплати позивачу винагороди за безпосередню участь в АТО за періоди травень 2014р., червень 2014р., за липень 2014р., серпень 2014р., вересень 2014р., жовтень 2014р., листопад 2014р., лютий 2015р., 22 дні червеня 2015р. (згідно з наданим позивачем розрахунком та позовною заявою).

Статтею першою Закону України №1669-VII від 02.09.2014р. «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набрав чинності 15.10.2014р., визначено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014р. №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Дебальцеве та м. Артемівськ Донецької області.

Дію вказаного Розпорядження зупинено Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014р.

Вказані розпорядження втратили чинність згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Також, цим розпорядженням до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Дебальцеве та м. Артемівськ Донецької області.

Таким чином, м. Дебальцеве та м. Артемівськ Донецької області є територією проведення антитерористичної операції.

У відповідності до ч.1 та ч.3 ст.13 Закону України від 20 березня 2003 року №638-IV «Про боротьбу з тероризмом» передбачено, що при проведенні антитерористичної операції використовуються сили і засоби (особовий склад, спеціалісти, зброя, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) суб`єктів боротьби з тероризмом, а також підприємств, установ, організацій, які залучаються до участі в антитерористичній операції, в порядку, визначеному згідно з Положенням, зазначеним у частині другій статті 12 цього Закону. Покриття витрат та відшкодування збитків, що виникли у зв`язку із проведенням антитерористичної операції, здійснюються згідно з законодавством.

Працівники правоохоронних органів, військовослужбовці та інші особи, які залучаються до антитерористичної операції, на час її проведення підпорядковуються керівнику оперативного штабу.

Згідно з ч.2 ст.13 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в редакції чинній до 06.06.2015р., передбачено, що за рішенням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із керівництвом відповідних суб`єктів боротьби з тероризмом, до широкомасштабних, складних антитерористичних операцій у районі їх проведення залучаються та використовуються сили та засоби (особовий склад та спеціалісти окремих підрозділів, військових частин, зброя, бойова техніка, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України, Збройних Сил України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону, та органів охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, Управління державної охорони України.

У відповідності до ч.2 ст.13 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в редакції чинній до 28.12.2015р. передбачено, що за рішенням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із керівництвом відповідних суб`єктів боротьби з тероризмом, до широкомасштабних, складних антитерористичних операцій у районі їх проведення залучаються та використовуються сили та засоби (особовий склад та спеціалісти окремих підрозділів, військових частин, зброя, бойова техніка, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України, Збройних Сил України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону, та органів охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, Управління державної охорони України.

У відповідності до абзацу першого п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2014 р. №158 «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету», в редакції чинній до 03.02.2015р., установлено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, зокрема, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, починаючи з 1 травня 2014 р. виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

На виконання вказаної Постанови прийнято Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 23.07.2014р. №719 «Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 08 серпня 2014р. за № 939/25716, пунктом першим якого передбачено виплачувати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою починаючи з 01 травня 2014 року винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Обчислення цієї винагороди здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення або заробітної плати (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди), за останньою займаною штатною посадою на час участі в зазначених операціях і заходах.

Відповідно до абзацу першого п.2 вказаного Наказу встановлено, що винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників)), начальників органів внутрішніх справ.

До суду не надано відповідних доказів та не наведено обґрунтованих пояснень, які б свідчили про те, що за спірні в межах цієї справи періоди з 01.05.2014р. до 03.02.2015р. відносно позивача були складені документи, які наведені в абзаці першому п.2 вказаного Наказу.

Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 р. № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» установлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень.

Винагорода військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва)

Пунктом 3 вказаної Постанови затверджено розмір винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно з додатком 1.

Відповідно до п.1 додатку 1 до вказаної Постанови визначено, що в період мобілізації (в тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, період проведення антитерористичної операції розмір винагороди складає 100 відсотків місячного грошового забезпечення. При цьому, підставами для виплати винагороди є безпосередня участь військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.

Таким чином, винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції виплачується тільки за наявності відповідних підстав.

На виконання п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 р. № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» Наказом Міністерства оборони України від 02.02.2015р. № 49 затверджено Порядок та умови виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 лютого 2015р. за № 135/26580, який діяв в період включення позивача до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції.

Відповідно до абзацу першого п.4 розділу І вказаного Порядку, передбачено, що виплата винагород та додаткових винагород здійснюється військовослужбовцям за місцем проходження служби на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій), керівництва військових формувань та органів державної влади. Командирам (начальникам) військових частин (закладів, установ, організацій) наказами вищих командирів (начальників, керівників).

Пунктом першим розділу ІІ вказаного Порядку передбачено, що військовослужбовцям (крім резервістів) у період мобілізації (у тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, у період проведення АТО за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою виплачується винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення.

Пунктом третім розділу ІІ вказаного Порядку встановлено, що винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у пункті 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу АТО).

Таким чином, винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції виплачується не за весь час залучення особи до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції, а тільки за час фактичної участі у відповідних заходах, які зазначені у п.1 додатку 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 р. № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій».

Відповідно до п.5 розділу ІІ Порядку та умов виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізму підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь в АТО, у разі одночасного дотримання таких умов: залучені до проведення АТО; перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу АТО (крім військовослужбовців військових прокуратур та розвідувальних органів України); перебувають у районі проведення АТО.

Таким чином, факт залучення до проведення АТО не є достатньою підставою для твердження про безпосередню участь в АТО.

У судовому засіданні ОСОБА_1 надала пояснення за якими вважає себе особою, яка брала безпосередню участь у антитерористичній операції та, відповідно, має право на отримання винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, оскільки вона у якості слідчого здійснювала процесуальні заходи у кримінальному провадженні, яке пов`язане з тероризмом.

Згідно з ч.2 ст.5 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», в редакції чинній до 28.12.2015р., передбачено, що Міністерство внутрішніх справ України здійснює боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції органів внутрішніх справ; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.

Закон України «Про боротьбу з тероризмом» передбачає залучення органів Міністерства внутрішніх справ України до боротьби з тероризмом, але не визначає певні умови та заходи, участь в яких вважається безпосередньою участю працівника органів внутрішніх справ в АТО.

Позивач у судовому засіданні надала пояснення, за якими вона не виконувала завдання керівництва штабу АТО.

До суду не надано належних доказів та не наведено обґрунтованих пояснень, які б свідчили про те, що позивач захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції.

Таким чином, в межах спірних правовідносин, залучення позивача до проведення АТО та перебування (несення служби) у районі проведення АТО не є достатньою підставою для виплати винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції, оскільки відсутня обов`язкова умова - перебування у підпорядкуванні (виконання завдання) керівництва штабу АТО, що полягає в участі у відповідних заходах, які зазначені у п.1 додатку 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 р. № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій».

Суд не приймає довідку Головного управління МВС України в Донецькій області від 30.10.2015р. №10174/11г про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України як доказ, що підтверджує безпосередню участь позивача а антитерористичній операцій в спірних періодах з наступних підстав.

Суд зазначає, що у вказаній довідці визначено період безпосередньої участі в антитерористичної операції без зазначення фактичного часу участі позивача у відповідних заходах.

Форма вказаної довідки передбачена додатком 1 до Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014р. №413.

Відповідно до абзацу першого п.6 вказаного Порядку, в редакції чинній на момент видачі вказаної довідки, передбачено, що для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники установ, закладів у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або установи, закладу розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками установ, закладів подаються на розгляд комісії у місячний строк після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або установи, закладу чи призначення їх на відповідні посади.

Згідно з п 4. вказаного Порядку, в редакції чинній на момент видачі вказаної довідки, встановлено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).

Таким чином, довідка за формою згідно з додатком 1 не є документом, що підтверджує безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.

Вказана довідка видається з метою надання особі статусу учасника бойових дій та розглядається разом із наведеними у п.4 вказаного Порядку документами.

До суду не надано відповідних доказів та не наведено обґрунтованих пояснень, які б свідчили про те, що за спірні періоди відносно позивача були складені документи, які наведені у п.4 вказаного Порядку.

Враховуючі надані у судовому засіданні пояснення позивача щодо того, що вона не виконувала завдання керівництва штабу АТО та пов`язує свою безпосередню участь в АТО з вчиненням процесуальних заходів у кримінальному провадженні, яке пов`язане з тероризмом, суд вважає, що довідка Головного управління МВС України в Донецькій області від 30.10.2015р. №10174/11г не підтверджує участь позивача в АТО у спірні періоди.

Крім того, у розумінні розділу ІІ Порядку та умов виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізму підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, вказана довідка не є документом, що підтверджує безпосередню участь в АТО при вирішенні питання про виплату відповідної винагороди за певні періоди.

Позовні вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди обґрунтовані відмовою суб`єкта владних повноважень виплатити винагороду за безпосередню участь в АТО за спірні періоди, що є предметом розгляду в цій справі.

Відповідно до частини другої ст.23 Цивільного кодексу України встановлено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до п.3 Постанови Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків

Згідно п.5 зазначеної Постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем не надано доказів заподіяння їй відповідачами моральної шкоди. Судом не встановлено обставин, що підтверджують спричинення позивачу моральної шкоди.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Таким чином, за наведеними позивачем підставами адміністративного позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Донецькій області, Артемівського міського відділу (з обслуговування міста Артемівськ та Артемівського району) ГУМВС України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління державної казначейської служби у Донецькій області, про стягнення заборгованості, стягнення моральної шкоди відмовити повністю.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини проголошено у судовому засіданні 27 травня 2016 року, складання постанови у повному обсязі 31 травня 2016 року.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Куденков К.О.