Справа № 815/3558/15
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/3558/15

Категорія: 10.4.2 Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

за участю секретаря судового засідання Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, житлової комісії Одеського гарнізону, третя особа житлова комісія військової частини НОМЕР_1 -В, про визнання протиправними дій щодо виключення зі списків на поліпшення житлових умов, зобов`язання поновити у списках, -

ВСТАНОВИВ:
Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси подав апеляційну скаргу на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Постановою від 25 листопада 2015 року, ухваленою в порядку письмового провадження, Одеський окружний адміністративний суд у повному обсязі задовольнив позов ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції визнав протиправними дії квартирно-експлуатаційного відділу м Одеси щодо виключення ОСОБА_1 з узагальненого списку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання) та зі списку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень; зобов`язав квартирно-експлуатаційний відділ м. деси поновити ОСОБА_1 в узагальненому списку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання) з 25.10.1991р. та у списку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень з 27.10.2004р., а також зобов`язав житлову комісію Одеського гарнізону поновити ОСОБА_1 в узагальненому списку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання) з 25.10.1991р. та у списку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень з 27.10.2004р.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що при розгляді справи суд допустив порушення норм матеріального права, оскільки не врахував, що у ОСОБА_1 відсутні ряд документів, наявність яких визнана обов`язковою розділом 2 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністерства Оборони України №737 від 30.11.2011р. Вимоги зазначеної Інструкції розповсюджуються на всіх військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов, і позивач не є виключенням.

Порушенням норм процесуального права апелянт вважає те, що суд першої інстанції не дослідив причини та обставини, за яких ОСОБА_1 не надано до облікової (квартирної) справи витребуваних документів, підтверджуючих законність перебування її на квартирному обліку.

ОСОБА_1 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 , згідно витягу з послужного списку особової справи прапорщика запасу №3113, з 25.06.1985р. по 27.10.1988р. та з 25.10.1991р. по 30.10.2004р. проходила військову службу в Збройних Силах України. Згідно виписки засідання Гарнізонної житлової комісії №8 від 28.06.1994р. ОСОБА_2 (дівоче прізвище позивача) знаходиться на квартирному обліку з 25.10.1991р.

Суд першої інстанції встановив, що наказом командувача військ Південного оперативного командування (по особовому складу) №124-пм від 27.10.2004р. ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас, у зв`язку зі скороченням штатів з відміткою про залишення в черзі на отримання житла.

Також суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 перебувала в узагальненому списку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання) з 25.10.1991р., а у списку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, з 27.10.2004р.

Суд першої інстанції встановив, що згідно довідки житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 20.05.2013р. №352 ОСОБА_1 за період проходження військової служби в в/ч НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) з 05.07.1993р. по 16.05.1994р. на квартирному обліку не перебувала та житловою площею не забезпечувалась. В період з 04.11.2004р. по 12.12.2007р. позивач перебувала на військовому обліку в Приморському РВК м. Одеси та виключена за досягненням граничного віку, про що свідчить довідка військового комісара Приморського району м. Одеси №4/2 від 10.01.2013р.

Також, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 виключено з узагальненого списку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання) та зі списку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, у зв`язку з не проходженням щорічної перереєстрації.

Таке виключення суд першої інстанції визнав незаконним та зазначив, що не проходження щорічної перереєстрації облікової справи не визначено ні пунктом 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984р. №470, ні пунктом 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006р. №1081, а ні пунктом 2.18 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністерства Оборони України №737 від 30.11.2011р., як підстави для зняття особи з узагальненого списку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання) та зі списку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень.

Суд першої інстанції встановив, що згідно витягу з протоколу засідання житлової комісії штабу та управління Південного оперативного командування №8 від 14.12.2012р., під час розгляду питання про поновлення на квартирному обліку в управлінні Південного оперативного командування прапорщика запасу ОСОБА_1 , у зв`язку з наданням документів, які підтверджують потребу в наданні житла, комісією вирішено на підставі поданих підтверджуючих документів поновити на квартирному обліку позивача при управлінні Південного оперативного командування у загальній черзі з 25.10.1991р., позачерговій - з 27.10.2004р. складом сім`ї 2 особи (мати, син) та надано час на оновлення документів квартирної справи та надання її для перевірки до житлової комісії управління Південного оперативного командування.

04.03.2015р. ОСОБА_1 звернулась із заявою до командира військової частини НОМЕР_1 -В про зарахування її на облік для поліпшення житлових умов у м. Одесі із сім`єю з двох осіб (позивач та її син), а також просила зарахувати в пільгову чергу, як звільнену в запас у зв`язку із скороченням штатів та у зв`язку з реформуванням Збройних сил України.

Під час розгляду питання про поновлення на квартирному обліку у загальній черзі з 25.01.1991р. та у позачерговій черзі з 27.10.2004р. прийнято рішення про можливість відновити прапорщика запасу ОСОБА_1 без надання первинного протоколу постановки на квартирний облік у 1991р. при в/ч НОМЕР_5 (м. Одеса), без довідки про перебування на квартирному обліку від правонаступника в/ч НОМЕР_5 (м. Одеса), без відомостей щодо прописки в м. Одесі з липня 1993р. по жовтень 1994р., а також з розривом квартирного обліку під час служби у в/ч НОМЕР_3 м. Одеса. Разом з тим, начальник квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси ОСОБА_3 листом від 23.04.2015р. №1417 рекомендував військовій частині НОМЕР_1 -В, м. Одеса зняти з обліку прапорщика запасу ОСОБА_1 , облікова картка якої не пройшла перереєстрацію.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що рекомендуючи військовій частині НОМЕР_1 -В зняти ОСОБА_1 з квартирного обліку з підстав ненадання документів, зазначених в акті від 20.01.2014р. квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, до переліку якого входять як документи Ф-3; Ф-5; Ф-7 так і інші документи, відповідач вийшов за межі наданих п.2.19 Інструкції прав, якою передбачено право клопотати про зняття з квартирного обліку, облікові справи яких не пройшли щорічну перереєстрацію виключно у випадку ненадання документів Ф-3, Ф-5, Ф-7.

Встановивши, що квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеси протиправно виключено ОСОБА_1 з узагальненого списку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання) та зі списку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зобов`язати квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси та житлову комісію Одеського гарнізону поновити ОСОБА_1 в узагальненому списку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання) з 25.10.1991р. та у списку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень з 27.10.2004р., а також

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника позивача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Предметом спору є оскарження ОСОБА_1 дій квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси щодо виключення її з узагальненого списку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання) та із списку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, а також вимога щодо поновлення квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеси та житловою комісією Одеського гарнізону позивача у відповідних списках з 25.10.1991р. та з 27.10.2004р. відповідно.

Розглядаючи по суті заявлений ОСОБА_1 позов та приймаючи оскаржувану постанову про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що спір є публічно-правовим та його належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком Одеського окружного адміністративного суду. При цьому, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Матеріалами справи встановлено, що між ОСОБА_1 , з однієї сторони, та квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеси і житловою комісією Одеського гарнізону, з іншої, фактично існує спір про право позивача на одержання житла для постійного проживання.

Тобто, правовідносини, що існують між сторонами у даній справі, не засновані на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні, здійсненні управлінських чи контролюючих функцій відповідачами по відношенню позивача, а владні управлінські функції, навіть і притаманні відповідачам у певних правовідносинах, не здійснюються ними у тому випадку, у якому виник цей спір.

Спірні правовідносини є житловими правовідносинами і регулюються Житловим кодексом, яким закріплюється право громадян на житло та регулюються житлові відносини з метою забезпечення гарантованого Конституцією України права громадян на житло, як завдання житлового законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин.

Поняття «житлові відносини», на думку апеляційного суду, в контексті змісту наведеної норми включає і право на одержання житла в зв`язку з проходженням публічної служби, оскільки норма не містить винятку зі встановленого нею загального правила.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 02.12.2014р. у справі № 21-530а14, яка відповідно до ч.1 ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, має враховуватися іншими судами при застосуванні відповідних норм права.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що заявлений ОСОБА_1 позов, відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а не адміністративного.

Відповідно до ч.1 ст.203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки встановлено, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, відповідно до п.1 ч.1 ст.157, ч.1 ст.203 КАС України, апеляційна скарга має бути задоволена частково, оскаржена постанова - скасована, а провадження по справі - закрите.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 11, 17, 69-71, п.1 ч.1 ст.157, ст.195, ст.196, п. 4 ч.1 ст.198, ч.1 ст.203, ст.ст. 206, 211, 212, ч.5 ст.254 КАС України, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу квартирно-експлуатаційного відділу м.Одеси задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2015 року скасувати.

Закрити провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси, житлової комісії Одеського гарнізону, третя особа житлова комісія військової частини НОМЕР_1 -В, про визнання протиправними дій щодо виключення зі списків на поліпшення житлових умов, зобов`язання поновити у списках.

Роз`яснити ОСОБА_1 її право на звернення з даним позовом до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення складений 26 травня 2016 року.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець