Справа № 814/722/16
Суддя: Желєзний І. В.
Дата ухвалення: 2016-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

27 травня 2016 року Справа № 814/722/16

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Желєзного І.В. при секретарі судового засідання Науменко О.Г. розглянувши адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ДОКА-НАФТА", вул. Шкільна, 3, Лимани, Жовтневий район, Миколаївська область, 57284

доЖовтневої об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області вул. Торгова, 63-а, м. Миколаїв, 54050 Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Миколаєва Головного управління Державної фіскальної службіи у Миколаївській області, вул. Гмирьова, 1/1, м. Миколаїв, 54028

провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОКА-НАФТА" () (далі по тексту також - позивач, Товариство), посилаючись на незаконність спірних повідомлень-рішень, звернулось до адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31.03.2016 № , прийнятого Жовтневою ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області, про нарахування ТОВ "Дока-Нафта" суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 45275,00 грн., в т.ч. за основним платежем - 30183,33 грн., за штрафними санкціями - 15091,67 грн. та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.04.2016 № , прийнятого ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області, про нарахування ТОВ "Дока-Нафта" суми грошового зобов'язання за платежем акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на загальну суму 116062,50 грн., в т.ч. за основним платежем - 92 850,00 грн., за штрафними санкціями - 32212,50 грн.

Відповідач Жовтнева ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області позов не визнала, зазначивши, що підставою визначення підприємству податкових зобов'язань слугував висновок контролюючого органу про те, що перевіркою ТОВ «НІК-НАФТА» (постачальник позивача) встановлена нереальність здійснення господарських операцій з його контрагентами ТОВ «НАФТ-ОЙЛ», ТОВ "ЛІДЕР ІННОВАЦІЙНИХ ТОРГОВИХ ОПЕРАЦІЙ", ТОВ «УКР-ПОЄТАЧ-МЕТА», ТОВ «КОБЕРТА», ТОВ «НАФТА-МИКОЛАЇВ», ,ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «СТАНДАРТ ЮГ», ТОВ «РЕСУРС ОЙЛ ГРУП», ТОВ «МИКОЛАЇВАГРО», ТОВ «МИКОЛАЇВДОРТРАНС», ТОВ «ПІВДЕННА КАБЕЛЬНА КОМПАНІЯ», ТОВ «НАФТ- ОЙЛ», ФГ «БАГАТА НИВА», ТОВ "СПЕЦІАЛІЗОВАНА КОМПАНІЯ "МКФ", ТОВ "НІКА", ТОВ «АКТАНТ -ЮГ», ТОВ «ЄВРОНАФТОПРОМ», ТОВ «ПІВДЕННА КАБЕЛЬНА КОМПАНІЯ», ТОВ «ДОКА-НАФТА», ТОВ «МОДУЛЬ ГРУП», ТОВ «ТЕХ ОЙЛ НАФТА», ТОВ «НИВА-1200», КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «СНІГУРІВСЬКИЙ КОМУНАЛЬ-НИК», ТОВ «АРЕГВА ТЕХНО», ТОВ «АГРАРНИЙ ТОРГОВИЙ ДІМ «БОЛГРАД», ПАТ «МИКОЛАІВБУДТРАНС», ТОВ "ЯНКО", ФОП ОСОБА_3, у зв'язку з чим податкові накладні складені з порушенням чинного законодавства та не можуть розглядатись в якості належного підтвердження податкових зобов'язань ТОВ «НІК-НАФТА», чим порушено вимоги п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.6 ст. 198. п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року.

Відповідач ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області позов не визнала, зазначивши, що ТОВ «Дока-Нафта» у 2015 році через 2 стаціонарні автозаправні станції (далі -ЛЗС) здійснювало роздрібну торгівлю підакцизних товарів (нафтопродуктів) але податкових зобов'язань зі сплати 5-відсоткового акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів позивач не виконав.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дока -Нафта" зареєстроване в Жовтневій районній державній адміністрації у Миколаївській області від 06.09.2012 року за № 0008353 та перебуває як платник податків (в т.ч. як платник податку на додану вартість) на обліку в Жовтневій ОДПІ з 10.09.2012 року. Основним видом підприємницької діяльності підприємства є оптова та роздрібна торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

На підставі наказу Жовтневої ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області від 01.03.2016 року № 36 в період з 02.03.2016 року по 10.03.2016 року Жовтневою ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Дока- Нафта" з питань дотримання вимог податкового законодавства за періоди з 01.08.2014 року по 31.12.2015 року.

За результатами перевірки Жовтневою ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області складено акт від 18.03.2016 року № 98/14-20-22-31/38350446 (надалі акт перевірки).

Відповідно до акта перевірки контролюючим органом зроблено висновки про порушення позивачем наступних норм податкового законодавства:

1. п. 198.1, п. 198.2 , 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ "Дока - Нафта" занижено суму податку на додану вартість за квітень 2015 року в сумі 30 183,33 грн.

2. п.п. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14, п.п. 212.1.11 п. 212.1 ст. 212, п.п. 213.1.9. п. 213.1 ст. 213, п.п. 215.3.10 п. 215.3 ст. 215 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ "Дока - Нафта" занижено суму акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних у сумі 92 850 грн., у т.ч. за січень 2015 року - 16 739 грн., за лютий 2015 року - 14 047 грн., за квітень 2015 року - 7 670 грн., за травень 2015 року - 13 028 грн., за червень 2015 року - 9 381 грн., за липень 2015 року - 13 400 грн., за серпень 2015 року - 18 585 грн.

31.03.2016 року Жовтневою ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення № про нарахування ТОВ "Дока-Нафта" грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 45 275 грн. 00 коп., з яких основний платіж - 30 183,33 грн., штрафні санкції - 15 091,67 грн.

01.04.2016 року ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області, на підставі зазначеного акту перевірки, прийнято податкове повідомлення-рішення № про нарахування ТОВ "Дока-Нафта" грошового зобов'язання з акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на суму 116 062 грн. 50 коп., з яких основний платіж - 92 850,00 грн., штрафні санкції - 23 212,50 грн.

Жовтнева ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області, обґрунтовуючи висновки в акті перевірки про заниження ПДВ на суму 30 183,33 грн. та його нарахування на підставі спірного податкового повідомлення-рішення, стверджує про відсутність реальності вчинення господарських операцій між ТОВ "Дока -Нафта" та його контрагентом-постачальником ТОВ "Нік-Нафта". Така позиція Жовтневої ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області будується на інформації, отриманої від інших контролюючих органів, а саме акту ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області № 2034/14-02-22-01/38350413 від 13.10.2015 року "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Нік-Нафта" з питань правомірності формування податкового кредиту по взаємовідносинам з постачальниками за листопад, грудень 2014 року, квітень, травень, червень 2015 року, формування витрат і доходів, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування за листопад, грудень 2014 року, квітень, травень , червень 2015 року"..

Досліджуючи обставини, з якими закон пов'язує наявність або відсутність в діях суб'єкта господарювання податкового правопорушення, суд виходить з такого.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31.03.2016 № , прийнятого Жовтневою ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області, про нарахування ТОВ "Дока-Нафта" суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 45275,00 грн., в т.ч. за основним платежем - 30183,33 грн., за штрафними санкціями - 15091,67 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Первинним документом є документ, якій містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України (в редакції, що була чинною у відповідних податкових періодах), об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу;

Приписами п.135.2 ПК України визначено, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п.137.1 ПК України дохід від реалізації товарів визнається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар. Дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

Відповідно до п.138.1 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Із п.138.2 ПК України слідує, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді. Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.

Згідно з п.139.1.9 ПК України витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. У відповідності до пп. "а" п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів.

Відповідно до п.187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Приписами п.198.1 ст.198 ПК України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п.201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 ПК України).

Системний аналіз правових норм, якими регулюються правовідносини, що є предметом судового дослідження, вказує, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Не можуть бути включені до складу валових витрат та податкового кредиту витрати на придбання товарів (робіт, послуг) не підтверджені дійсними розрахунковими, платіжними та іншими документами. Документом, який підтверджує сплату покупцем податку на додану вартість в ціні товару, зокрема є податкова накладна.

Для віднесення відповідних сум до складу валових витрат та податкового кредиту в розумінні ПК України не передбачається умова відслідкування та контролю платником податку (добросовісним набувачем товару, послуг та ін.) реальної сплати цих сум до бюджету контрагентом, а тим більше контрагентів безпосереднього контрагента суб'єкта господарювання. Чинним законодавством на сторону в господарському зобов'язанні не покладено обов'язок з'ясування обставин сплати податків та зборів контрагентом.

До того ж суб'єкт господарювання (добросовісний учасник угод та господарських операцій) не наділений можливістю контролю (навіть за власною ініціативою) за сплатою податків іншими суб'єктами підприємницької діяльності. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання як платник податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, оскільки юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ст.61 Конституції України). Зазначена обставина (недобросовісність учасника угоди щодо сплати податків та зборів) не є підставою для позбавлення платника податку права на відображення в складі валових витрат та податкового кредиту понесені витрати на придбання товарів (послуг), якщо останній виконав усі передбачені законом умови та має всі документальні підтвердження понесених витрат та фактичного здійснення господарських операцій.

Чинним законодавством України не встановлено обов'язку покупця сплачувати ПДВ ще й безпосередньо до бюджету, коли такий податок не буде сплачений продавцем або іншою особою, з урахуванням суми податку, отриманого від покупця в ціні товару. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність з негативними наслідками саме щодо цієї особи. Зазначена правова позиція, зокрема, викладена у постановах Верховного Суду України від 01.06.2010 за позовом ПП "Армавір" до ДПІ у Печерському районі м. Києва, від 19.11.2010 у справі за позовом ВАТ "Кременчуцький завод технічного вуглецю" до Кременчуцької ОДПІ, від 31.01.2011 за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ, а також у Рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.09 по справі "Булвес" проти Болгарії. Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2012 року між ТОВ "Дока-Нафта" та ТОВ "Нік-Нафта" укладено договір поставки нафтопродуктів № 0005-НН, відповідно до якого продавець зобов'язувався передати у власність покупця, а покупець зобов'язувався прийняти та оплатити паливно-мастильні матеріали у відповідності з умовами, визначеними цим договором. Додатковою угодою від року № 1 дія вказаного договору продовжено до 31.12.2015 року. На виконання умов договору поставки від 01.11.2012 року № 0005-НН від ТОВ "Нік-Нафта" було отримано рахунок від 15.04.2015 року № 57 на суму 181 099,99 грн. (в т.ч. ПДВ-30 183,33 грн.) щодо оплати поставки узгодженої партії товару, а саме бензин А-92 в кількості 2900 л, бензин А-95 в кількості 2500 л, дизельне паливо в кількості 4600 л. Поставку товару та його прийняття здійснено на підставі видаткової накладної від 15.04.2015 року № 55. На поставку вказаної партії товару продавцем ТОВ "Нік-Нафта" виписано покупцю ТОВ "Дока-Нафта" податкову накладну від 15.04.2015 року № 59 на суму ПДВ 30 183,33 грн. згідно приписів п. 201.1- п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України. Транспортування товару від продавця ТОВ "Нік-Нафта" до покупця ТОВ "Дока-Нафта" здійснено на підставі ТТН форми 1-ТТН (нафтопродукт) № 55 від 15.04.2015 року. Розрахунки проведені в повному обсязі у безготівковій формі згідно платіжних доручень від 17.04.2015 року № 431, від 22.04.2015 року № 436, від 27.04.2015 року № 441 .

Товарно-транспортна накладна від 15.04.2015 року № 55 містить номер, дату, зазначення авто підприємства, замовника та вантажоодержувача, пункт навантаження, відомості про транспортний засіб, водія, пункт розвантаження, відомості про найменування марки нафтопродуктів, об'єм, метод визначення нафтопродуктів, підписи та прізвища осіб, які відпустили вантаж, водія, що прийняв вантаж, особи, яка вантаж одержала, а також іншу інформацію. Також, перевезення здійснено за рахунок постачальника ТОВ "Нік-Нафта" спеціалізованим автотранспортом з перевезення небезпечних вантажів на підставі відповідних дозвільних документів, що підтверджено наданими постачальником договором про перевезення вантажів автомобільним транспортом від 23.12.2014 року № 1-ТУ з ТОВ "Миколаївагро", ліцензією серії АЕ № 572336 від 16.12.2014 року ТОВ "Миколаївагро", посвідченням водія та іншими документами.

Видаткова накладна від постачальника заповнена належним чином, кожен з документів містить усі необхідні реквізити та відомості про зміст господарської операції у відповідності до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88.

Також, для належного обліку нафтопродуктів ТОВ "Дока-Нафта", проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах АЗС, ведуться форми форми 17-НП, передбачені в додатку до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року № 281/171/578/155, в якому відображається щоденний облік (прийняття та відпуск) кожного виду нафтопродуктів та інші відомості. Також, для обліку надходжень нафтопродуктів підприємством ведеться журнал обліку надходження нафтопродуктів, ведення якого за формою № 13-НП передбачено в додатку № 13 до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року № 281/171/578/155, та в якому відображаються відомості про дату надходження нафтопродуктів, на підставі якого транспортного документу, порівняльні показники товару, визначені ТТН та в резервуарі, інші відомості. Також на підприємстві ведеться журнал за формою 7-НП, передбачений додатком № 6 вказаної Інструкції щодо реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів у резервуарах.

Вищенаведені обставини підтверджують факт транспортування, надходження нафтопродуктів від постачальника ТОВ "Нік-Нафта", враховуючи дотримання ТОВ "Дока-Нафта" наступних положень чинного законодавства, що регламентують порядок транспортування і обліку нафти і нафтопродуктів.

В той же час, в порушення приписів Порядку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 року № 727, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 26 жовтня 2015 року за№ 1300/27745, п.п. 14.1.171 п. 14.1 ст. 14, п. 75.1.2 ст. 75, п. 83.1 ст. 83, п. 86.7 ст. 86 ПК України, ст. 16 ЗУ "Про інформацію", Жовтневої ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області однобічно використано тільки відомості, які містилися в акті перевірки контрагента ТОВ "Нік-Нафта", отриманого від іншого територіального підрозділу контролюючого органу, який не може прийматися як податкова інформація, та поза увагою залишилися документи та інша інформація, яка своєчасно була надана ТОВ "Дока-Нафта" під час проведення перевірки.

Фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ "Нік-Нафта" підтверджують: договір поставки від 01.11.2012 року № 0005-НН та додатку від 31.12.2014 року, рахунок від 15.04.2015 року № 57, товарно-транспортна накладна від 15.04.2015 року № 55, журнал форми 17-НП, журнал форми 13-НП.

Доводи відповідача про встановлення на підставі податкової інформації того, що ТОВ "Нік-Нафта" не мав змоги отримати ПММ у "Нік-Нафта", суд вважає невмотивованими, оскільки актом не конкретизовано, чим саме підтверджується така податкова інформація. Також відповідачем не доведено, що ПММ, реалізовані "Нік-Нафта" позивачу, є саме тими ПММ, що придбавалися ТОВ "Нік-Нафта" у ТОВ «НАФТ-ОЙЛ», ТОВ "ЛІДЕР ІННОВАЦІЙНИХ ТОРГОВИХ ОПЕРАЦІЙ", ТОВ «УКР-ПОЄТАЧ-МЕТА»,ТОВ «КОБЕРТА»,ТОВ «НАФТА-МИКОЛАЇВ», ,ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «СТАНДАРТ ЮГ», ТОВ «РЕСУРС ОЙЛ ГРУП», ТОВ «МИКОЛАЇВАГРО», ТОВ «МИКОЛАЇВДОРТРАНС», ТОВ «ПІВДЕННА КАБЕЛЬНА КОМПАНІЯ», ТОВ «НАФТ- ОЙЛ», ФГ «БАГАТА НИВА», ТОВ "СПЕЦІАЛІЗОВАНА КОМПАНІЯ "МКФ", ТОВ "НІКА", ТОВ «АКТАНТ -ЮГ», ТОВ «ЄВРОНАФТОПРОМ», ТОВ «ПІВДЕННА КАБЕЛЬНА КОМПАНІЯ», ТОВ «МОДУЛЬ ГРУП», ТОВ «ТЕХ ОЙЛ НАФТА», ТОВ «НИВА-1200», КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «СНІГУРІВСЬКИЙ КОМУНАЛЬ-НИК», ТОВ «АРЕГВА ТЕХНО», ТОВ «АГРАРНИЙ ТОРГОВИЙ ДІМ «БОЛГРАД», ПАТ «МИКОЛАІВБУДТРАНС», ТОВ "ЯНКО", ФОП ОСОБА_3.

Отже, з урахуванням вищенаведених обставин, що підтверджують дійсність правочинів, реальність господарських операцій, норм чинного законодавства України, доводи Жовтневої ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області, викладені в акті перевірки від 18.03.2016 року № 98/14-20-22-31/38350446 щодо порушення ТОВ "Дока-Нафта" приписів податкового законодавства України та завищення податкового кредиту по ПДВ за звітний податковий період 2015 року на суму 30 183,33 грн., не відповідають дійсності та є необгрунтованими.

Отже, оскільки відповідачем (суб'єктом владних повноважень), на якому в адміністративному судочинстві лежить тягар доказування правомірності своїх дій, не надано спростувань реального характеру здійснюваних позивачем господарських операцій, що були обумовлені діловою метою, доводи ДФС про можливу безтоварність здійснених господарських операцій між позивачем та ТОВ ""Нік-Нафта"" є бездоказовими.

Таким чином, прийняте на підставі акта перевірки податкове повідомлення-рішення від 31.03.2016 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.04.2016 № , прийнятого ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області, про нарахування ТОВ "Дока-Нафта" суми грошового зобов'язання за платежем акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на загальну суму 116062,50 грн., в т.ч. за основним платежем - 92 850,00 грн., за штрафними санкціями - 32212,50 грн. суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів перевірки, ТОВ «Дока-Нафга» у 2015 році через 2 стаціонарні автозаправні станції (далі -ЛЗС) здійснювало роздрібну торгівлю підакцизних товарів (нафтопродуктів), а саме:

- бензинів моторних (А-95, А-95ЕИ, А-92);

- дизельного палива (ДТ).

На виконання п.п.212.3.1 гі.212.3 ст.212 та п.223.2 ст.223 ТОВ "Дока -Нафта" надавало звітність з акцизного податку до ДП у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області, тобто за місцезнаходженням пунктів продажу товарів (на АЗС).

Перевіркою достовірності відображених показників у поданих деклараціях акцизного податку за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року встановлено:

Перевіркою відображених у Розділу Ґ «Податкові зобов'язання з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів» показників по кодам операцій Ґ 1.5 «бензинів моторних» та Ґ 1.6 "інших нафтопродуктів (легких, середніх та важких дистилятів), визначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Кодексу за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року у загальній сумі 60914,00 грн. встановлено, що на формування цих показників мало вплив здійснення операцій з роздрібної торгівлі підакцизних товарів (бензинів моторних (А-95, А-95ЕИ. А- 92) та дизельного палива).

Проведеною перевіркою відображеного показника за період з 01.01.2015 року по 31.12. 2015 року в сумі 60 914,00 грн. на підставі таких документів: фіскальних звітних чеків, дані звітів «X»-101, КОРО розділ 2 «Облік руху готівки та сум розрахунків», . данні « 2»-звітів РРО касові книги РРО, нефіскальні чеки, нефіскальні звіти за період, контрольні стрічки, договори з підприємствами, накопичувальні відомості відпуску ПММ по підприємствам, відомості по рахунку 31,1 „Поточні рахунки в національній валюті", накладні, рахунки-накладні, рахунок 36.1 «Розрахунки з вітчизняними покупцями», рахунок 702 „Доходи від реалізації", касова книга, прибуткові, видаткові касові ордери, інші документів пов'язаних з обчисленням і сплатою акцизного податку, встановлено заниження показників Розділу Ґ. "Податкові зобов'язання з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів кодам операцій Ґ 1.5 «бензинів моторних» та Ґ 1.6" інших нафтопродуктів (легких, середніх та важких дистилятів), визначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Кодексу" у сумі 93 039,00 грн., у т.ч. за січень 2015року у сумі 16739.00грн., лютий 2014 року у сумі 14047,00грн., квітень 2015 року у сумі 7670.00 грн.. травень 2015 року у сумі 13028.00грн.. червень 2015 року у сумі 9381.00грн.. липень 2015 року у сумі 13400.00грн., серпень 2015 року у сумі 18774,00гривні.

Відповідно до п. 215.1 ст. 215 ПК України до підакцизних товарів належать: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво; тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну; нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб i більше, транспортні засоби для перевезення вантажів; електрична енергія.

Реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - це продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у пп. 215.3.4 п. 215.3 ст. 215 ПК України (нафтопродукти, скраплений газ, речовин, що використовуються як компоненти моторних палив, а також паливо моторне альтернативне), безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування (абз. 1 та 2 пп.14.1.212 п. 14.1 ст.14 ПК України).

Згідно з ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять» роздрібна торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачу та надавання йому торговельних послуг. Торговельна послуга передбачає здійснення додаткової діяльності суб'єкта господарювання в сфері роздрібної та оптової торгівлі з надання допомоги покупцям у здійсненні договору купівлі-продажу товарів, їх доставляння та використовування.

Відповідно до пп. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214 ПК України базою оподаткування акцизним податком є вартість (з ПДВ) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до пп. 213.1.9 п.213.1 ст. 213 ПК України.

Таким чином, суд звертає увагу, що об'єктом оподаткування акцизним податком є будь-які операції з роздрібної реалізації нафтопродуктів кінцевим споживачам, при цьому, в незалежності від форми розрахунків.

Згідно з пп. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 ПК України операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів оподатковуються акцизним податком у розмірі 5 % від вартості підакцизних товарів.

Датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР), а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок є дата надходження оплати за проданий товар, що передбачено п. 216.9 ст. 216 ПК України.

Відповідно до п. 216.9 ст. 216 ПК України при використанні підакцизних товарів (продукції) для власних виробничих потреб датою виникнення податкових зобов'язань є дата їх передачі для такого використання, крім використання для виробництва підакцизних товарів (продукції).

Згідно Закону № 265/95-ВР розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Відповідно до п. 10 постанови КМ України «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами» № 1442 від 20.12.1997 (далі - Правила № 1442) розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку.

Тобто, законодавством чітко визначено можливість розрахунку за придбані у роздріб нафтопродукти як у готівковій формі, так і з використанням талонів, платіжних карток та смарт-карток (паливних карток), у зв'язку з чим доводи позивача про те, що безготівкові розрахунки юридичних осіб за придбані нафтопродукти не підпадають під визначення розрахункових операцій, згідно із Законом № 265/95-ВР, оскільки при їх здійсненні відсутня дата виникнення податкового зобов'язання, є безпідставними.

В свою чергу, згідно з розділом 3 Інструкції «Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України» (далі - Інструкція № 281), затвердженої спільним наказом Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики України від 20.05.2008 № 281/171/578/155: талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Вимоги щодо обігу, використання (видачі водіям тощо) та зберігання платіжних паливних карток (у тому числі сткретч-карток) і талонів встановлюються договором про відпуск палива і паливно-мастильних матеріалів за паливними картками між покупцем і продавцем. Паливна картка, талони передаються на підприємство за актом приймання-передачі після оплати вартості згідно з умовами договору.

Згідно із п. 10.3.1.1 Інструкції № 281 розрахунки під час відпуску нафтопродукту власникам автотранспорту за готівку здійснюються на АЗС з використанням РРО, які відповідають технічним вимогам до їх застосування та внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій згідно з Положенням про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року № 1315.

При цьому, відповідно до п. 10.3.1.3 Інструкції № 281 відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою № 17-НП. У цьому ж змінному звіті АЗС має відображатися і відпуск нафтопродуктів за платіжними картками (пп. 10.3.4.2 Інструкції № 281).

Пунктом 10.3.2 Інструкції № 281 встановлено, що відпуск нафтопродуктів за безготівковим розрахунком за відомостями здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем. Відпуск нафтопродуктів відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою № 16-НП.

У змінному звіті АЗС за формою № 17-НП відображаються також відпуск нафтопродуктів за відомостями (графа 9) та за талонами (графа 10). При цьому, відпуск нафтопродуктів за готівку та за платіжними картками відображаються відповідно у графах 8 та 11 змінного звіту АЗС за формою № 17-НП.

Таким чином, до графи 3 додатку 6 декларації акцизного податку мають бути внесені дані граф 8, 9, 10, 11, 12 змінного звіту АЗС за формою № 17-НП, а до графи 4 дані граф 9 (за відомостями), 10 (за талонами), 12 (за іншими документами).

Отже, суд прийшов до висновку, що саме при відпуску через мережу АЗС нафтопродуктів здійснюється розрахункова операція, дата якої є датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (нафтопродуктів) згідно з п. 216.9 ст. 216 ПК України.

Пунктом 2 Правил № 1442 встановлено, що роздрібний продаж нафтопродуктів здійснюється через мережу АЗС, що призначені для відпуску споживачам нафтопродуктів.

Пунктами 34 та 35 цих Правил встановлено, що заправка автомобілів та інших транспортних засобів населенню провадиться оператором АЗС через паливо-, масло- та газороздавальні колонки.

З вищезазначених норм вбачається, що через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів, а не оптовий, оскільки відпуск пального відбувається через паливо-, масло- та газороздавальні колонки кінцевому споживачу.

У зв'язку з вказаним суд зазначає, що поняття «господарська діяльність» та «комерційна діяльність» не є тотожними. Комерційне використання ПММ передбачене для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання, тоді як позивач здійснював саме таку роздрібну реалізацію пального на АЗС саме кінцевим споживачам.

Згідно листа ДФС України від 20.01.2015 № 1519/7/99-99-19-03-03-17, акцизний податок з роздрібного продажу підакцизних товарів повинен відображатись у розрахунковому документі (фіскальному чеку) як окрема податкова група, що відповідає вимогам щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2002 № 199, якими визначено формат та розрядність даних, що зберігається у фіскальній пам'яті РРО, у якому передбачено відображення не менше 6 груп з оподаткування товарів (послуг).

Враховуючи підпункт 3.5 пункту 3 Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом ДПА України від 01.12.2000 № 614, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2001 за № 105/5296, рядок 9 розрахункового документа (назва податку, літерне позначення ставки податку, ставка податку у відсотках, сума податку) може повторюватися відповідно до кількості податкових груп, тобто не менше 6.

Отже, акцизний податок з роздрібного продажу підакцизних товарів повинен відображатись у розрахунковому документі (фіскальному чеку) як окрема податкова група.

Ставка (розмір) акцизного податку вже закладена в ціні товару пального та відображена на АЗС як ціна пального.

При чому, диференціації цін пального на АЗС для комерційного чи некомерційного (особистого) використання немає.

Більш того, позивачем не заперечується той факт, що реалізація паливних матеріалів здійснювалась позивачем саме через АЗС кінцевим споживачам.

Отже, через мережу АЗС здійснюється роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевому споживачеві (пункт 2 Правил № 1442 та ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять»), а тому такі операції оподатковуються акцизним податком відповідно до пп. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 ПК України у розмірі 5 % від вартості підакцизних товарів.

Таким чином, дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону № 265/95-ВР, через мережу АЗС, в тому числі і в безготівковій формі за допомогою талонів та паливних карток, смарт-карток, є датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (нафтопродуктів).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що податкові зобов'язання зі сплати 5 % акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів виникають у особи, яка безпосередньо здійснює відпуск нафтопродуктів з колонок через мережу заправних комплексів (АЗС) безпосередньо споживачам, незалежно від умов продажу нафтопродуктів та форми розрахунків (готівкова, безготівкова) під час здійснення розрахункових операцій, у зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення від 01.04.2016 № , прийняте ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області, про нарахування ТОВ "Дока-Нафта" суми грошового зобов'язання за платежем акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на загальну суму 116062,50 грн., в т.ч. за основним платежем - 92 850,00 грн., за штрафними санкціями - 32212,50 грн. є правомірними.

Вищенаведене в сукупності є підставою для часткового задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 11, 70, 71, 86, 159-163, 167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Жовтневої об'єднаної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області від 31.03.2016 № .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОКА-НАФТА" () за рахунок бюджетних асигнувань Жовтневої об'єднаної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області суму сплаченого судового збору в розмірі 1210 гривень 04 копійки.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів в порядку ст. 186 КАС України.

Суддя І.В. Желєзний