Справа № 809/4201/15
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року Справа № 876/1272/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Болюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Державного підприємства «Коломийське лісове господарство», Державного підприємства «Калуське лісове господарство», Державного підприємства «Надвірнянське лісове господарство», Державного підприємства «Рогатинське лісове господарство», Державного підприємства «Івано-Франківське лісове господарство», Державного підприємства «Болехівське лісове господарство» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 січня 2016 року у справі за позовом Державного підприємства «Коломийське лісове господарство», Державного підприємства «Калуське лісове господарство», Державного підприємства «Надвірнянське лісове господарство», Державного підприємства «Рогатинське лісове господарство», Державного підприємства «Івано-Франківське лісове господарство», Державного підприємства «Болехівське лісове господарство» до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа: Державна фіскальна служба України про визнання незаконними та скасування наказів,-

В С Т А Н О В И В:

08.10.2015 року позивачі Державне підприємство «Коломийське лісове господарство», Державного підприємства «Калуське лісове господарство», Державне підприємство «Надвірнянське лісове господарство», Державне підприємство «Рогатинське лісове господарство», Державне підприємство «Івано-Франківське лісове господарство», Державне підприємство «Болехівське лісове господарство» звернулися до суду з позовом до Державної служби геології та надр України, в якому просять:

визнати незаконним та скасувати Наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 20.07.2015 року № 831 «Про застосування спеціальної санкції тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності України» в частині застосування санкцій до позивачів;

визнати незаконним та скасувати Наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі раїни від 28.09.2015 року № 1211 «Про застосування спеціальної санкції тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності України» «Про зміну виду спеціальної санкції, застосованої до субєктів зовнішньоекономічної діяльності України» в частині застосування спеціальної санкції індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності до позивачів.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що подання ДФС від 28.05.2015 року №12920/5/99-99-08-02-01-6 щодо застосування санкції до позивача, яке стало підставою для прийняття наказу Мінекономрозвитку від 20.07.2015 року №831 «Про застосування спеціальної санкції тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності України», за формою та змістом відповідало ч.3 ст.37 ОСОБА_1 України «Про зовнішньоекономічну діяльність», у відповідача не було передбачених законодавством підстав для незастосування до позивача спеціальної санкції тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності.

При цьому, оскаржуваний наказ прийнятий на підставах, передбачених статтею 37 ОСОБА_1 України «Про зовнішньоекономічну діяльність»; у порядку, визначеному Положенням про порядок застосування до об'єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 ОСОБА_1 України «Про зовнішньоекономічну діяльність», затвердженим наказом Мінекономіки від 17.04.2000 року № 52; з урахуванням вимог Порядку взаємодії Міністерства економіки України та Державної податкової адміністрації з питань застосування спеціальних санкцій, затвердженого спільним наказом Мінекономіки та ДПА від 09.11.2006 року № 340/672.

Суд першої інстанції звертає увагу на те, що Головним управлінням власної безпеки ДФС України виявлено факт порушення чинного законодавства України з боку позивачів, а саме, статті 6 ОСОБА_1 України «Про зовнішньоекономічну діяльність».

Так, за інформацією Міністерства закордонних справ України компанія «Zortex Business LLP» була ліквідована 15.07.2014 року, оскільки була недіючою. У ході перевірки Головного управління власної безпеки ДФС України було встановлено, що незважаючи на припинення діяльності компанії-нерезидента, позивачі, продовжували здійснювати експортні операції за прямими контрактами на адресу «Zortex Business LLP».

Таким чином, позивачами було порушено статтю 6 ОСОБА_1 України «Про зовнішньоекономічну діяльність», оскільки станом на 15.07.2014 року компанія «Zortex Business LLP» була ліквідована.

Крім того, отримавши подання ДФС України від 18.09.2015 року № 22098/5/99- 99-08-02-02-16, яке за змістом і формою відповіло вимогам частини третьої статті 37 ОСОБА_1 України «Про зовнішньоекономічну діяльність», у Мінекономрозвитку були підстави для зміни виду спеціальної санкції до суб'єктів, що підтверджується постановою Вищого адміністративного суду України від 28.02.2013 року у справі №К/9991/6278/12.

Підставою для застосування спеціальної санкції до позивачів стало саме формальне порушення вимог ОСОБА_1 України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та подання Головного управління власної безпеки ДФС України, а не виявлені порушення під час здійснення позапланових виїзних перевірок районних ДПІ у Івано-Франківській області ДФС України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права, позивачі оскаржила її, подавши апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 січня 2016 року та прийняти нову постанову, якою повністю задовольнити позов.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянти вказують на те, що судом першої інстанції не наведено жодного доказу, який би вказував на порушення ДП «Коломийське лісове господарство», ДП «Калуське лісове господарство», ДП «Надвірнянське лісове господарство», ДП «Рогатинське лісове господарство», ДП «Івано-Франківське лісове господарство», ДП «Болехівське лісове господарство» ОСОБА_1 України «Про зовнішньоекономічну діяльність». Позивачами не порушено жодного нормативно-правового акту у сфері податкових відносин, який би міг слугувати підставою для застосування до них спеціальної санкції.

Апелянти вважають безпідставними висновки суду першої інстанції в оскаржуваній постанові щодо порушення чинного законодавства України з боку позивачів, а саме ст.6 ОСОБА_1 України «Про зовнішньоекономічну діяльність» у зв'язку із ліквідацією компанії «Zortex Business LLP» 15.07.2014 року.

Стверджують, що позивачами укладено зовнішньоекономічні контракти із компанією «Zortex Business LLP» у 2013 та 2014 роках, тобто до 15.07.2014 року. Судом першої інстанції не ставляться під сумнів господарські операцій, проведені до 15.07.2014 року, а заперечується здійснення господарських операцій після 15.07.2014 року. В той же час укладені контракти між позивачами та компанією «Zortex Business LLP» є чинними як до 15.07.2014 року,так і після цієї дати, контракти не переривались та не зупинялись поставки на виконання взятих на себе зобов'язань сторонами чинного контракту. На даний час відсутні рішення щодо визнання недійсними договорів (контрактів), укладених позивачами з компанією «Zortex Business LLP».

Крім того, апелянти вважають, що покликання судом першої інстанцї на інформацію Міністерства закордонних справ України, що компанія «Zortex Business LLP» була ліквідована 15.07.2014 року, оскільки була не діючою, як на доказ ліквідації зазначеної компанії, є необгрунтованим. Судом навіть не конкретизовано, що це за інформація та яким чином вона отримана. Позивачі вважають за необхідне уточнити, що такою інформацією є саме лист Міністерства закордонних справ України від 24.02.2015 року №630/17-200-490 «Щодо перевірки компанії «Zortex Business LLP».

Також зазначають, що факт реального постачання товарів, відповідно до укладених із компанією «Zortex Business LLP», підтверджується первинними документами встановленої форми, які мають усі необхідні реквізити та відомості, у повній мірі відображають зміст господарських операцій. У позивачів не було жодних підстав вважати, що компанія «Zortex Business LLP» може бути ліквідована, оскільки оплата за поставлену продукцію проводилась вчасно (відповідно до умов укладених контрактів поставка товару здійснювалась після 100% передоплати па розрахунковий рахунок продавця), від банківських установ не було жодної інформації про нібито ліквідацію компанії «Zortex Business LLP», на митниці жодних зауважень при замитненні товару теж не було.

Водночас апелянти зазначають, що ними на законних підставах сформовано дохід підприємства, включивши до складу доходів надходження грошових коштів від покупця товару Компанії «Zortex Business LLP» та оподатковано такий дохід. В матеріалах справи №809/4201/15 немає жодного доказу на підтвердження факту не включення позивачами до своїх доходів від операційної діяльності грошових коштів отриманих від компанії «Zortex Business LLP» як передоплату за відвантажену лісопродукцію.

У постанові суду першої інстанції відсутні посилання на норми чинного законодавства та докази, які б вказували на пряму участь позивачів у зловживаннях контрагента, який знаходився поза контролем державного підприємства, і по відношенню до нього не було засобів відстеження і забезпечення його старанності.

Апелянти зазначають, що важливим аргументом, який підкреслює відсутність факту порушення з боку позивачів ОСОБА_1 України «Про зовнішньоекономічну діяльність», як на момент подання Державної фіскальної служби України так і під час прийняття оскаржуваних наказів Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №831, №1211 є відсутність встановлених порушень з боку позивачів, що підтверджується наведенною постановою Верховного Суду України від 20.05.2014 року.

Наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №831 від 20.07.2015 року прийнято на підставі подання Державної фіскальної служби України про порушення законодавства від 28.05.2015 року. Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1211 від 28.09.2015 року прийнято на підставі подання Державної фіскальної служби України про порушення законодавства від 18.09.2015 року. Проте, фіскальною службою, після внесених подань до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, проведено перевірки окремих лісових господарств, а саме: акт документальної виїзної позапланової перевірки ДП «Калуське лісове господарство» від 05.11.2015 року, акт документальної виїзної позапланової перевірки ДП «Болехівське лісове господарство» від 12.11.2015 року, акт документальної виїзної позапланової перевірки ДП «Рогатинське лісове господарство» від 17.12.2015 року.

Таким чином, апелянти вважають необґрунтованим висновок суду першої інстанції в оскаржуваній постанові, що підставою для застосування спеціальної санкції до позивачів стало саме формальне порушення вимог ОСОБА_1 України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та подання Головного управління власної безпеки ДФС України, а не виявлені порушення під час здійснення позапланових виїзних перевірок районних ДПІ у Івано-Франківській області ДФС України. Адже, жодних порушень в момент застосування спеціальних санкцій до позивачів встановлено не було.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

В силу п.1 Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 459, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (надалі Мінекономрозвитку) є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики економічного і соціального розвитку, цінової, промислової, інвестиційної, зовнішньоекономічної політики.

У відповідності до вимог підпункту 175 пункту 4 Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 459, Мінекономрозвитку відповідно до покладених на нього завдань, застосовує до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності спеціальні санкції, передбачені ОСОБА_1 України «Про зовнішньоекономічну діяльність».

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 20.07.2015 року Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, відповідно до ст.37 ОСОБА_1 України «Про зовнішньоекономічну діяльність», на підставі подання Державної фіскальної служби України вих. від 28.05.2015 р. № 12920/5/99-99-08-02-01-16, вх. від 29.05.2015 р. №03/35240-15, прийнято наказ №831 «Про застосування спеціальної санкції тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України», яким застосовано до ДП «Коломийське лісове господарство», ДП «Калуське лісове господарство», ДП «Надвірнянське лісове господарство», ДП «Рогатинське лісове господарство», ДП «Івано-Франківське лісове господарство», ДП «Болехівське лісове господарство» спеціальну санкцію тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності.

Також, відповідно до ст.37 ОСОБА_1 України «Про зовнішньоекономічну діяльність», на підставі подання Державної фіскальної служби України вих. від 18.09.2015 № 22098/5/99-99-08-02-02-16, вх. від 23.09.2015 № 03/60931-15, Міністерством економічного розвитку і торгівлі України прийнято наказ від 28.09.2015 року № 1211 «Про застосування спеціальної санкції тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності України» «Про зміну виду спеціальної санкції, застосованої до субєктів зовнішньоекономічної діяльності України» в частині застосування спеціальної санкції індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності до ДП «Коломийське лісове господарство», ДП «Калуське лісове господарство», ДП «Надвірнянське лісове господарство», ДП «Рогатинське лісове господарство», ДП «Івано-Франківське лісове господарство», ДП «Болехівське лісове господарство».

Частиною 2 ст.37 ОСОБА_1 України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (далі Закон) встановлено, що санкції, зазначені у цій статті, застосовуються центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням органів державної податкової та контрольно-ревізійної служб, митних, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг та Національного банку України або за рішенням суду.

Порядок застосування спеціальних санкцій регулюється Положенням про порядок застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 ОСОБА_1 України «Про зовнішньоекономічну діяльність», затвердженим наказом Мінекономіки від 17.04.2000 року № 52 (далі Положення).

Згідно вимог п.1.1 Порядку взаємодії Міністерства економіки України та державної податкової адміністрації з питань застосування спеціальних санкцій, затвердженого спільним наказом Мінекономіки та ДПА від 09.11.2006 року № 340/672 (далі Порядок взаємодії) визначено процедуру підготовки Державною податковою адміністрацією подання про застосування (скасування, зміну виду, тимчасового зупинення дії) спеціальних санкцій до Міністерства економіки країни розгляду цих подань Мінекономіки та передачі ним наказів про застосування (скасування, зміну виду, тимчасове зупинення дії) спеціальних санкцій до ДПА.

У відповідності до вимог ч.3 ст.37 ОСОБА_1 подання щодо застосування санкцій повинно містити такі дані: найменування та реквізити суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності (для іноземних суб'єктів господарювання мовою країни їхнього місцезнаходження); відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства України; вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати; найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство, іншу доцільну інформацію.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що подання ДФС України від 28.05.2015 року № 12920/5/99-99-08-02-01-16, яке було підставою для застосування санкції, містило, зокрема, такі обов'язкові дані: назва і реквізити суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України ДП «Коломийське лісове господарство» - вул. Дружби, 18, с. Н. Вербіж, Коломийський район, Івано-Франківської області; ДП «Калуське лісове господарство» - 77351, с. Вістова, Калуський район, Івано-Франківська обл.; ДП «Надвірнянське лісове господарство» - вул. Соборна, 163, м. Надвірна, Івано-Франківська обл.; ДП «Рогатинське лісове господарство» - 77000, вул. Галицька, 20, м. Рогатин, Івано-Франківська обл.; ДП «Івано-Франківське лісове господарство» - 76019, вул. Василіянок, 48, м. Івано-Франківськ; ДП «Болехівське лісове господарство» - 77202, вул. Коновальця, 101, м. Болехів, Івано-Франківська обл.;

відомості про зміст правопорушення стаття 6 ОСОБА_1 України «Про зовнішньоекономічну діяльність»;

вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності;

назва і реквізити контрагента «Zortex Business LLP» (Великобританія);

Апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції, що оскільки подання ДФС від 28.05.2015 року № 12920/5/99-99-08-02-01-16 щодо застосування санкції до позивача, яке стало підставою для прийняття наказу Мінекономрозвитку від 20.07.2015 року № 831, за формою та змістом відповідало вимогам частині третій статті 37 ОСОБА_1, у відповідача не було передбачених законодавством підстав для незастосування до позивача спеціальної санкції тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що свідчили б про незаконність оскаржуваного наказу Мінекономрозвитку.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржуваний наказ прийнятий на підставах, передбачених статтею 37 ОСОБА_1 України «Про зовнішньоекономічну діяльність»; у порядку, визначеному Положенням про порядок застосування до об'єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 ОСОБА_1 України «Про зовнішньоекономічну діяльність», затвердженим наказом Мінекономіки від 17.04.2000 року № 52; з урахуванням вимог Порядку взаємодії Міністерства економіки України та Державної податкової адміністрації з питань застосування спеціальних санкцій, затвердженого спільним наказом Мінекономіки та ДПА від 09.11.2006 року № 340/672;

Таким чином, Головним управлінням власної безпеки ДФС України виявлено факт порушення чинного законодавства України з боку позивачів, а саме, статті 6 ОСОБА_1 України «Про зовнішньоекономічну діяльність».

Частиною 1 статті 6 ОСОБА_1 України «Про зовнішньоекономічну діяльність» встановлено, що суб'єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладання договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладання договору (контракту). Зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.

За порушення цього або пов'язаних з ним законів України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності можуть бути застосовані такі спеціальні санкції: застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб'єктів господарської діяльності індивідуального режиму ліцензування у випадках порушення такими субєктами цього ОСОБА_1 та/або пов'язаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій; тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення цього ОСОБА_1 або пов'язаних з ним законів України, проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки (ч.1 ст.37 ОСОБА_1).

Як слідує з матеріалів справи, за інформацією Міністерства закордонних справ України компанія «Zortex Business LLP» була ліквідована 15.07.2014 року, оскільки була недіючою.

Однак, в ході перевірки Головного управління власної безпеки ДФС України було встановлено, що незважаючи на припинення діяльності компанії-нерезидента, позивачі продовжували здійснювати експортні операції за прямими контрактами на адресу «Zortex Business LLP».

Згідно вимог ст.609 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

У відповідності до вимог ст.51 Господарського кодексу України підприємницька діяльність припиняється у разі припинення існування підприємця.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачами було порушено статтю 6 ОСОБА_1 України «Про зовнішньоекономічну діяльність», оскільки станом на 15.07.2014 року компанія «Zortex Business LLP» була ліквідована.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що підставою для застосування спеціальної санкції до позивачів стало саме порушення вимог ОСОБА_1 України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та подання Головного управління власної безпеки ДФС України.

Що стосується покликань представника позивачів на ту обставину, що 30.09.2014 року була зареєстрована нова компанія «Zortex Business LLP», SO 305036, суд апеляційної інстанції зазначає, що місцем реєстрації нової компанії є м. Единбург, Шотландія і стосовно даної компанія відсутня будь-яка інформація на підтвердження того, що учасники компанії «Zortex Business LLP», SO 305036 змінили учасників компанії «Zortex Business LLP», ОС 370510.

Незважаючи на припинення діяльності компанії-нерезидента «Zortex Business LLP», ОС 370510, позивачі продовжували здійснювати експортні операції на адресу даної компанії.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянтів на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Коломийське лісове господарство», Державного підприємства «Калуське лісове господарство», Державного підприємства «Надвірнянське лісове господарство», Державного підприємства «Рогатинське лісове господарство», Державного підприємства «Івано-Франківське лісове господарство», Державного підприємства «Болехівське лісове господарство» залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 січня 2016 року у справі №809/4201/15 за позовом Державного підприємства «Коломийське лісове господарство», Державного підприємства «Калуське лісове господарство», Державного підприємства «Надвірнянське лісове господарство», Державного підприємства «Рогатинське лісове господарство», Державного підприємства «Івано-Франківське лісове господарство», Державного підприємства «Болехівське лісове господарство» до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа: Державна фіскальна служба України про визнання незаконними та скасування наказів без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

ОСОБА_2

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 31.05.2016 року.