Справа № 826/7914/14
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" травня 2016 р. м. Київ К/800/57258/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Моторного О.А.

Суддів Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2014

у справі № 826/7914/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рішення Ком»

до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.06.2014 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2014 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.06.2014 скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві щодо проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Рішення Ком», результати якої оформлено актом від 28.04.2014 № 296/3-26-50-22-07-37723707. Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо внесення до автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок» інформації на підставі акту від 28.04.2014 № 296/3-26-50-22-07-37723707. Зобов'язано Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві відновити в автоматизованій системі «Податковий блок» показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, які були відкориговані податковим органом на підставі акту від 28.04.2014 № 296/3-26-50-22-07-37723707.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В запереченнях на касаційну скаргу позивач з доводами та вимогами скаржника не погодився, просив скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з 16 квітня 2014 року по 23 квітня 2014 року ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходів у м. Києві на підставі пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, на підставі наказу №1000 від 16.04.2014 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Рішення Ком», наказу №1035 від 22.04.2014 «Про внесення змін до наказу від 16.04.2014 №1000», а також на виконання постанови слідчого з особливо важливих справ першого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Міндоходів у м. Києві від 31.03.2014 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Рішення Ком» з питань правильності нарахування та сплати до бюджету України податку на додану вартість, податку на прибуток та інших обов'язкових платежів по взаємовідносинам з ТОВ «Старксервіс» за період 2012-2014 років, за результатами якої складено акт «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Рішення Ком» з питань правильності нарахування та сплати до бюджету України податку на додану вартість, податку на прибуток та інших обов'язкових платежів по взаємовідносинах з ТОВ «Старксервіс» за період 2012-2014 роки» від 28.04.2014 № 296/3-26-50-22-07-37723707.

У вищезазначеному акті відповідач дійшов наступних висновків: звіркою не встановлено факту реального здійснення господарських операцій ТОВ «Рішення Ком» з ТОВ «Старксервіс» за період 2012-2014 роки, а саме: за період жовтень-грудень 2013 року та січень 2014 року, встановлено відсутність об'єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів (послуг), які підпадають під визначення пп.14.1.36, пп.14.1.231 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України; за результатами перевірки не підтверджено задекларовані ТОВ «Рішення Ком» податкові зобов'язання з ПДВ за період жовтень-грудень 2013 року та січень 2014 року, а також не підтверджено задекларований ТОВ «Рішення Ком» податковий кредит з ПДВ по ТОВ «Старксервіс» за період жовтень-грудень 2013 року та січень 2014 року; задекларовані ТОВ «Рішення Ком» податкові зобов'язання за період жовтень-грудень 2013 року та січень 2014 року за результатами перевірки зменшено до 0 і також податковий кредит період жовтень-грудень 2013 року та січень 2014 року за результатами перевірки зменшено до 0.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив із того, що відповідачем фактично зустрічна звірка ТОВ «Рішення Ком» не проводилась, дії по співставленню даних первинних бухгалтерських та інших документів позивача не здійснено, відповідної довідки не складено; разом з тим, відповідачем фактично вчинено дії по проведенню документальної позапланової виїзної перевірки позивача, за результатами якої був складений акт від 28 квітня 2014 року №296/3-26-50-22-07-37723707 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Рішення Ком»; відповідачем не доведено наявність передбаченої пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України підстави для проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо проведення зустрічної звірки ТОВ «Рішення Ком», результати якої оформлено актом від 28 квітня 2014 року №296/3-26-50-22-07-37723707. Крім того, оскільки відповідачем податкове повідомлення-рішення не приймалось, суд апеляційної інстанції визнав протиправними дії відповідача по коригуванню податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість позивача та внесенню відповідної інформації до автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок».

Однак, колегія суддів з вищенаведеними висновками апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного суду України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Крім того, відповідно до положень ст. 2, ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Отже, враховуючи наведені норми законодавства, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Проте, ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Згідно чинного законодавства вчинення податковими органами дій по проведенню перевірок прямо передбачено у повноваженнях органів державної податкової служби. Тобто, дії по проведенню перевірок є частиною процесу реалізації податковим органом повноважень, наданих йому чинним законодавством.

Результатом реалізації цих повноважень є винесення у відповідній формі рішення, яке породжує юридичні наслідки для платника податків. Отже, виключно результат реалізації повноваження податкового органу (а саме - рішення контролюючого органу), а не процес реалізації його повноважень може бути об'єктом судового оскарження. А дотримання контролюючим органом вимог актів законодавства щодо порядку та способу проведення перевірки входить до предмету доказування при розгляді спору про правомірність рішення, прийнятого контролюючим органом за результатами перевірки.

Відповідно до п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (пп. 62.1.2 п. 62.1 ст. 62 ПК України).

Згідно зі ст. 71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Відповідно до пп. 72.1.1 п. 72.1 ст. 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла: від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація: що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів (п. 74.1 ст. 74 ПК України).

Згідно правової позиції Верховного Суду України щодо застосування статей 71, 72, 74 ПК, викладеній у постановах від 03.11.2015 № 21-99а15, від 09.12.2014 № 21-511а14, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю, і така інформація не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

За таких обставин, дії контролюючого органу щодо внесення до електронної бази даних інформації, отриманої внаслідок проведення податкової перевірки, у тому числі й складеного за її результатами акта, є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов'язків по збиранню доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження відповідних операцій, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку. Зазначені дії самі по собі не створюють для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав та не породжують для нього обов'язкових юридичних наслідків.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій щодо проведення зустрічної звірки, результат якої оформлено актом від 28.04.2014 №296/3-26-50-22-07-37723707; визнання протиправними дій щодо внесення до автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок» інформації на підставі акту від 28.04.2014 №296/3-26-50-22-07-37723707; зобов'язання відновити в автоматизованій системі «Податковий блок» показники податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ, які були відкориговані податковим органом на підставі акту 28.04.2014 №296/3-26-50-22-07-37723707.

Згідно зі статтею 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Враховуючи вищевикладене, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2014 підлягає скасуванню із залишенням в силі постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.06.2014.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 222, 223, 226, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2014 скасувати.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.06.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, установленому статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис)О.А. Моторний
Судді(підпис)І.В. Борисенко
(підпис)В.В. Кошіль