Справа № 802/498/16-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 травня 2016 р. Справа № 802/498/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вільчинського Олександра Ванадійовича,

за участю:

секретаря судового засідання: Шкільної О.С.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

до: 1) головного управління ДФС у Вінницькій області, 2) Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області

про: визнання дій незаконними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 05.04.2016р.

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ФОП ОСОБА_4 до головного управління ДФС у Вінницькій області та Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області про визнання дій незаконними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 05.04.2016 року .

Ухвалою від 26 квітня 2016 року відкрито провадження у адміністративній справі.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначала, що на підставі акту фактичної перевірки встановлено, що здійснюється реалізація товарів, які не обліковані в установленому порядку, а саме в реалізації знаходяться алкогольні напої на які відсутні прибуткові документи (накладні) на загальну суму за цінами реалізації 1367 грн. Однак, у додатку до акта перевірки у переліку не облікованих товарів продавцем магазину зазначається, що накладні знаходяться у підприємця. Не зважаючи на це, податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.04.2016 року №. Не погоджуючись з зазначеним рішенням позивач звернулась до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив адміністративний позов задовольнити повністю.

Представники відповідачів проти позовних вимог заперечували, посилаючись на їх необґрунтованість.

Заслухавши в судовому засіданні представника позивача, представників відповідачів, оцінивши представлені у справі докази у їх сукупності, на підставі чинного законодавства, судом встановлені наступні обставини.

До головного управління ДФС у Вінницькій області надійшло звернення (скарга) гр.ОСОБА_5 щодо порушення закону. Серед переліку, які зазначались у зверненні була ФОП ОСОБА_4. На підставі зазначеного звернення прийнято наказ від 21.03.2016 року №139 "Про проведення фактичної перевірки СГ Сікорської ОСОБА_6" . Посадовим особам головного управління ДФС у Вінницькій області ОСОБА_3 та ОСОБА_7 видано направлення на перевірку від 21.03.2011 року № 172 та №173 .

За результатами перевірки складено акт перевірки №008/02/32/22/НОМЕР_2 від 22.03.2016. В ході проведення перевірки встановлено, що здійснюється реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку, а саме в реалізації знаходяться алкогольні напої на які відсутні прибуткові документи (накладні) на загальну суму за цінами реалізації 1367,00 (одна тисяча триста шістдесят сім) грн. У додатку до акта перевірки у переліку не облікованих товарів продавцем магазину зазначається, що накладні знаходяться у підприємця.

05.04.2016 року Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №. Застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 2734 (дві тисячі сімсот тридцять чотири) гривні. Сума штрафних санкцій, що визначена у цьому повідомленні-рішенні, підлягає сплаті протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання повідомлення-рішення.

Крім того, судом досліджено акт (довідка) фактичної перевірки, де у пункті 4.3 зазначається, що для ознайомлення з матеріалами перевірки, надання вмотивованих пояснень та документів щодо фактів , викладених у акті, керівнику пропонується прибути до органу ДФС Вінницької ОДПІ у термін "за викликом".

Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що виклику від податкового органу не надходило.

Представники відповідача зазначали, що відповідно до п.6 ст.44 Податкового кодексу України позивач мав самостійно з`явитись в податковий орган та надати документи, що не були виявлені під час перевірки.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд зазначає наступне.

Дії посадових осіб Головного управління ДФС у Вінницькій області з проведення фактичної перевірки здійснювались на підставі належним чином оформлених документів на її проведення, а саме: наказу ГУ ДФС у Вінницькій області від 21.03.2016 року №139 "Про проведення фактичної перевірки СГ Сікорської ОСОБА_6", направлень від 21.03.2016 року №172 та №173.

При оформлені результатів перевірки, як зазначалось відповідачами, останні керувались п.12 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а саме що субєкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобовязані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що дії посадових осіб Головного управління ДФС у Вінницькій області щодо проведення фактичної перевірки господарської одиниці фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 були законними, з належним чином оформленими документами та у визначений законодавством спосіб.

Однак, визначаючись щодо вимоги позивача щодо скасування податкового повідомлення-рішення, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 21 зазначеного Закону до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у визначеному цією статтею розмірі.

Правові ж засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон).

Відповідно до статті 9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

У розділі V Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" передбачена відповідальність за порушення вимог лише цього Закону.

Зокрема, фінансова санкція, встановлена статтею 21 названого Закону, може бути застосована до фізичної особи лише у тому випадку, коли ця особа не веде обліку товарів або веде його з порушенням порядку, визначеного Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку.

Питання організації бухгалтерського обліку належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів, а юридична особа чи фізична особа-підприємець самостійно визначає облікову політику підприємства та обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних.

Однак, як зазначено представником позивача та підтверджується матеріалами справи, у додатку до акта перевірки у переліку не облікованих товарів продавцем магазину зазначається, що накладні знаходяться у підприємця. Поряд з цим, представники відповідача у судовому засіданні підтвердили телефонну розмову з власником магазину, яка стверджувала про наявність таких накладних.

Крім того, представником відповідача зазначалось, що під час перевірки робилась вибірка по РРО і зазначені товари були запрограмовані в касовому апараті.

Сама по собі відсутність на час перевірки контролюючим органом накладних за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку, не є підставою для застосування до юридичної особи чи фізичної особи-підприємця фінансової санкції, передбаченої статтею 21 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Даний висновок також узгоджується з постановою Верховного Суду України, викладеній в ухвалі від 20 січня 2015 року у справі № 21-275а14, що при відсутності за місцем реалізації товарів первинних документів, якими підтверджується їх оприбуткування не свідчить про те, що товари не обліковані або порушений порядок їх обліку при умові ведення обліку товарних запасів у встановленому законом порядку, підстав для застосування фінансової санкції, передбаченої статтею 21 Закону № 265/95-ВР, немає.

Крім того, судом досліджено надані представником позивача копії первинних бухгалтерських документів: видаткові накладні, які є підтвердженням оприбуткування товарів, які знаходились в реалізації в магазині ОСОБА_4 та по яких податковим органом проводився розрахунок фінансових санкцій. Тобто надані документи спростовують твердження податкового органу про їх відсутність та підтверджують позицію позивача про належним чином обліковані товари.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого адміністративного суду України від 29 березня 2016 року у справі №К/800//2403/16.

Тобто, суд приходить до висновку про те, що податковим органом не вжито заходів щодо з`ясування місця знаходження первинних бухгалтерський документів та не вчинено дій щодо їх витребування у ФОП ОСОБА_4 з метою об`єктивного дослідження всіх фактів перевірки.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому в силу частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог частини 1 статті 94 КАС України, згідно з якою якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.04.2016 року № Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області () судовий збір у розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одну) гривню 20 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович