Справа № 815/307/16
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/307/16

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Енергоімпекс» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2016 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Енергоімпекс» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання нечинними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Енергоімпекс» (далі ТОВ «ТК «Енергоімпекс») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (далі ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області). З урахуванням заяви про зміну позовних вимог позивач просив визнати нечинними та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 8 грудня 2015 року № НОМЕР_1 в частині стягнення з підприємства штрафу у розмірі 4193 грн. 21 коп. та податкове повідомлення-рішення контролюючого органу від 8 грудня 2015 року № НОМЕР_2 (а. с. 212-214).

В обґрунтування позову зазначалось, що посадовою особою відповідача проведено перевірку даних позивача, задекларованих в податковій звітності, своєчасності сплати податку на прибуток приватних підприємств за 2013-2014 роки. За результатами перевірки складено акт від 17 листопада 2015 року за № 34856/15-1, в якому зазначено про порушення позивачем п. 57.1 ст. 57 ПК України, а саме термінів сплати самостійно визначеного узгодженого податкового (грошового) зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств, що призвело до несвоєчасної сплати податку на прибуток. На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 8 грудня 2015 року № НОМЕР_1, яким ТОВ «ТК «Енергоімпекс» зобовязано сплатити штраф у розмірі 9141 грн. 19 коп. (10 відсотків від суми грошового зобовязання), а також № НОМЕР_2, яким підприємство зобовязано сплатити штраф у розмірі 76454 грн. 13 коп. (20 відсотків від суми грошового зобовязання). На думку позивача, висновки акта перевірки не відповідають вимогам Податкового кодексу України, а тому прийняті відповідачем на його підставі податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «ТК «Енергоімпекс» відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, директор ТОВ «ТК «Енергоімпекс» в апеляційній скарзі зазначає, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, і, крім того, порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Так, судом не прийнято до уваги вимоги норм Податкового кодексу України, ст. 1212 Цивільного кодексу України, п. 6 Указу Президента України від 16 березня 1995 року № 227/95 «Про заходи щодо нормалізації платіжної дисципліни в народному господарстві України» та Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22. Апелянт також зазначає, що відповідачем не було повідомлено позивача щодо зміни банківських реквізитів контролюючого органу, а тому ТОВ «ТК «Енергоімпекс» вважає, що позивачем належним чином виконано свої зобовязання зі сплати авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств. У звязку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи представника позивача в підтримку апеляційної скарги, а також представника відповідача про залишення постанови суду першої інстанції без змін, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що посадовою особою ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області проведено перевірку даних позивача, задекларованих в податковій звітності, своєчасності сплати податку на прибуток приватних підприємств за 2013-2014 роки.

За результатами перевірки складено акт від 17 листопада 2015 року за № 34856/15-1, в якому зазначено про порушення позивачем п. 57.1 ст. 57 ПК України, а саме термінів сплати самостійно визначеного узгодженого податкового (грошового) зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств, що призвело до несвоєчасної сплати податку на прибуток.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 8 грудня 2015 року № НОМЕР_1, яким ТОВ «ТК «Енергоімпекс» зобовязано сплатити штраф у розмірі 9141 грн. 19 коп. (10 відсотків від суми грошового зобовязання), а також № НОМЕР_2, яким підприємство зобовязано сплатити штраф у розмірі 76454 грн. 13 коп. (20 відсотків від суми грошового зобовязання).

Вирішуючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем були порушені граничні строки сплати сум грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств, а тому донарахування контролюючим органом спірних сум штрафу є правомірним.

Так, відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання.

Згідно пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 названого Кодексу платник податків зобовязаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, повязані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

На підставі п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобовязання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктами 49.18 та 49.19 ст. 49 ПК України визначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Якщо податкова декларація за квартал, півріччя, три квартали або рік розраховується наростаючим підсумком на підставі показників базових податкових періодів, з яких складаються такі квартал, півріччя, три квартали або рік (без урахування авансових внесків), згідно з відповідним розділом цього Кодексу, зазначена податкова декларація подається у строки, визначені пунктом 49.18 цієї статті для такого базового звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобовязань.

При цьому дванадцятимісячний період для сплати авансових внесків визначається починаючи з березня поточного звітного (податкового) року по лютий наступного звітного (податкового) року включно.

Податкова декларація та розрахунок щомісячних авансових внесків за базовий звітний (податковий) рік подаються протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Як встановлено матеріалами справи, відповідно до податкової декларації з податку на прибуток підприємства від 6 лютого 2014 року, поданої позивачем до контролюючого органу, ТОВ «ТК «Енергоімпекс» самостійно визначено суму авансових внесків з податку на прибуток, що підлягатимуть сплаті щомісяця у березні грудні 2014 року та січні лютому 2015 року, у розмірі 29715 грн. (а. с. 16-19).

Оскільки авансові внески з податку на прибуток вважаються узгодженим податковим зобовязанням та сплачуються щомісячно не пізніше 30 числа звітного періоду, зазначена вище сума зобовязань кожного місяця відображалась у картках особових рахунків позивача 30 числа.

Згідно даних карток особових рахунків, з березня по квітень 2014 року сума податкового зобовязання по авансовому внеску з податку на прибуток у розмірі 29715 грн. була відображена у названих картках, проте позивачем не сплачена, внаслідок чого у ТОВ «ТК «Енергоімпекс» станом на 30 квітня 2014 року виникла податкова заборгованість зі сплати авансових внесків з податку на прибуток у розмірі 59430 грн. (29715 грн. х 2) (а. с. 127-151).

З пояснень позивача вбачається, що ТОВ «ТК «Енергоімпекс» платіжними дорученнями від 27 березня 2014 року № 125 на суму 29715 грн. та від 28 квітня 2014 року № 260 на суму 29715 грн. перераховано на рахунок відповідача грошові кошти щодо сплати податкових зобовязань з авансових внесків з податку на прибуток.

Проте, матеріалами справи встановлено, що відповідно до названих платіжних доручень грошові кошти перераховані позивачем на рахунок контролюючого органу № 0008 (а. с. 37-38), який використовується для сплати податку на прибуток, що призвело до порушення термінів сплати самостійно визначеного узгодженого податкового (грошового) зобовязання зі сплати авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 ПК України.

При цьому факт помилкового перерахування підприємством авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств на невірний поточний рахунок підтверджується листом ТОВ «ТК «Енергоімпекс» на адресу ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області від 2 червня 2014 року № 1406/023, в якому позивач просить зарахувати суму переплати по рахунку № 0008 у розмірі 49000 грн. в рахунок авансових внесків з податку на прибуток на рахунок № 0008 (а. с. 243).

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно пп. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17 цього Кодексу платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

На підставі п. 87.1 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу платника податків є, зокрема, суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобовязань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена, зокрема, за рахунок помилково надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Пунктом 43.4 статті 43 названого Кодексу передбачено, що платник податків подає заяву, зокрема, на погашення грошового зобовязання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету.

Таким чином, оскільки згідно названих вище платіжних доручень ТОВ «ТК «Енергоімпекс» перерахувало грошові кошти на невірний поточний рахунок відповідача 27 березня 2014 року та 28 квітня 2014 року, а з відповідною завою про погашення грошового зобовязання (податкового боргу) за рахунок помилково надміру сплачених сум з інших платежів звернулось лише 2 червня 2014 року, контролюючим органом правомірно застосовано до позивача штраф за порушення термінів сплати самостійно визначеного узгодженого податкового (грошового) зобовязання.

При цьому апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на ст. 1212 Цивільного кодексу України, п. 6 Указу Президента України від 16 березня 1995 року № 227/95 «Про заходи щодо нормалізації платіжної дисципліни в народному господарстві України» та п. 2.32 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, якими, на думку позивача, передбачено обовязок контролюючого органу самостійно повернути підприємству перераховані на помилковий рахунок кошти, оскільки умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобовязань платника податку врегульовані положеннями ст. 43 ПК України, тобто спеціальними нормами законодавства.

Матеріалами справи також встановлено, що відповідно до податкової декларації з податку на прибуток підприємства від 2 березня 2015 року, поданої позивачем до контролюючого органу, ТОВ «ТК «Енергоімпекс» самостійно визначено суму податкового зобовязання з податку на прибуток у розмірі 297150 грн. (а. с. 216-219).

Згідно даних карток особових рахунків назване самостійно визначене податкове зобовязання з податку на прибуток станом на 11 березня 2015 року сплачено не було.

Подальше подання позивачем до контролюючого органу 15 жовтня 2015 року уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємства не спростовує висновок контролюючого органу про наявність у позивача станом на 11 березня 2015 року податкового боргу, а, отже, не звільняє підприємство від притягнення до відповідальності у вигляді штрафу, передбаченої наведеними вище положеннями п. 126.1 ст. 126 ПК України.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на проведення відповідачем планової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року, за результатами якої складено акт від 16 липня 2015 року за № 4945/15-53-22-04/36043232, оскільки оскарженими податковими повідомленнями-рішеннями до підприємства застосовано штрафні санкції за порушення термінів сплати самостійно визначеного узгодженого податкового (грошового) зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств, тобто з питання, яке не входило до предмету планової виїзної перевірки.

Із врахуванням встановлених обставин справи, а також наведених вище положень чинного на момент виникнення спірних правовідносин податкового законодавства, висновок суду першої інстанції про правомірність нарахування контролюючим органом позивачу сум штрафу за порушення терміну сплати самостійно визначеного узгодженого податкового (грошового) зобовязання є обґрунтованим.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову окружного адміністративного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Енергоімпекс» залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

ОСОБА_3