Справа № 754/5537/16-а
Суддя: Клочко І. В.
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/281/16
Справа №754/5537/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Клочко І.В.

розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2004 року вона отримувала в УПФУ в Деснянському районі м.Києва пенсію за вислугою років, яку їй було призначено відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення» як працівнику освіти. З 01.04.2015 року їй було припинено нарахування та виплату пенсії.

Позивач зазначає, що 02.03.2015 року Верховна Рада України прийняла за основу проект ЗУ № 2212 від 23.02.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким внесено певні зміни до окремих положень цілого ряду законів України, зокрема в тих частинах, які стосуються порядку виплати пенсій працюючим пенсіонерам, виплат пенсій за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Так, абзац 2 частини 1 статті 47 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV доповнено наступним змістом: «У період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії/щомісячне довічне грошове утримання, призначені відповідно до законодавства, не виплачуються. Після звільнення з роботи пенсії/щомісячне довічне грошове утримання виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до законодавства».

Водночас, пунктом 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону про призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України» тощо.

Вказуючи на наведені правові норми, позивач вважає, що з 01.06.2015 року для неї, як державного службовця, скасовано норми, що передбачають призначення їй спеціальної пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу», а тому у відповідача відсутні правові підстави щодо припинення їй виплат пенсії. В зв»язку з цим вона звернулась до відповідача щодо поновлення виплати пенсії і на своє звернення отримала листа-відмову, в якому зазначено, що згідно вимог чинного законодавства виплати пенсії припинено особам, які працюють на посадах державних службовців.

Посилаючись на викладені обставини, позивач вважає, що на момент призупинення виплати їй пенсії УПФУ в Деснянському районі м.Києва, правонаступником якого є Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, порушило її права на отримання пенсії з 01.06.2015 року, а саме з моменту відсутності нормативного акту, яким би було зазначено механізм обчислення чи виплати пенсії, а тому просить задовольнити її позовні вимоги, визнати протиправними дії Лівобережного об»єднаного управління пенсійного фонду України в м.Києві щодо припинення виплати їй пенсії за вислугу років та зобов»язати Лівобережне об»єднань управління пенсійного фонду України поновити їй виплату пенсії за вислугу років з 01.06.2015 року.

Не визнаючи позовні вимоги ОСОБА_1, відповідач надав письмові заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначає про те, що 02.03.2015 року Верховна Рада України прийняла за основу проект ЗУ № 2212 від 23.02.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». Даним нормативно-правовим актом внесено певні зміни до окремих положень цілого ряду законів України, зокрема в тих частинах, які стосуються порядку виплати пенсій працюючим пенсіонерам, виплат пенсій за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Зокрема, абзац 2 частини 1 статті 47 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IУ доповнено наступним змістом: «У період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії/щомісячне довічне грошове утримання, призначені відповідно до законодавства, не виплачуються. Після звільнення з роботи пенсії/щомісячне довічне грошове утримання виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до законодавства».

ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 набрав чинності 01.04.2015 року та станом на час звернення позивача до управління і суду не визнаний у встановленому порядку таким, що не відповідає Конституції України та не скасований.

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону про призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, «Положення про помічника-консультанта народного депутата України».

У зв»язку з викладеним, відповідач вважає, що з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються. Оскільки позивач на даний час працює на посаді державного службовця, то згідно вимог чинного законодавства їй припинено виплату пенсії за віком. При звільненні з роботи виплата пенсії буде поновлена згідно чинного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи наведене та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно зі ст.. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку) без будь-яких додаткових умов.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02 березня 2015 року, яка набрала чинності з 01 квітня 2015 року, тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Станом на 01 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач дійсно передбачала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено.

Проте, відповідно до п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02 березня 2015 року, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Слід також звернути увагу, що закон, передбачений у п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02 березня 2015 року щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Так, з 01 червня 2015 року особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не передбачає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, встановлених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим підстави для невиплати позивачу пенсії, передбачені ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відсутні з 01 червня 2015 року.

Отже, з 01 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підлягає поновленню у зв'язку з відсутністю зазначених у ст. 54 зазначеного Закону підстав для її невиплати.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, враховуючи вимоги ч.2 ст. 99 КАС України, щодо терміну поновлення виплат пенсії ОСОБА_1 з 15 вересня 2015 року .

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2, 17, 158-162 , 183-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Лівобережного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невідновлення виплат пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Лівобережне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, виплату пенсії за вислугу років з 15 вересня 2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: