Справа № 345/889/16-а
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 р. Справа № 876/2646/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Яворського І. О., Кухтея Р. В.;

за участю секретаря судового засідання Мельничук Б. Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 березня 2016 року про залишення без розгляду позовної заяви в справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

18 березня 2016 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську ОСОБА_2 про скасування постанови серії ПСЗ № 057582 від 18 лютого 2016 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, яка винесена інспектором патрульної поліції роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську ОСОБА_2 та закриття провадження в справі.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що оскаржувана постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена неправомірно та ґрунтується на припущеннях.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 березня 2016 року позовну заяву залишено без розгляду.

Зазначену ухвалу мотивовано тим, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, позивачем ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану ухвалу та задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що десятиденний строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення від 18 лютого 2016 року пропущений позивачем з поважних причин, а саме з вини суду першої інстанції, який неправомірно залишив позовну заяву без руху у звязку з несплатою позивачем судового збору.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом апеляційної інстанції заслухано суддю-доповідача, досліджено матеріали справи та проаналізовано доводи апеляційної скарги, внаслідок чого суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно із ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У ст. 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня

винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Встановлено, що постановою серії ПСЗ № 057582 від 18 лютого 2016 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишено без руху у звязку із несплатою позивачем суми судового збору в розмірі 551,20 грн.

Апелянт посилається на те, що перший раз ним було вчасно подано позовну заяву, але судом безпідставно залишено позовну заяву без руху, так як позивачі у справах щодо оскарження постанов про накладення адміністративного стягнення звільняються від сплати судового збору, відтак позивач повторно звернувся із позовною заявою.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги твердження позивача про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду та звертає увагу суду першої інстанції на наступне.

Так, частиною четвертою статті 288 КУпАП, норми якої є спеціальними порівняно з нормами Закону України «Про судовий збір» встановлено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Отже, за подання до суду адміністративного позову про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір не сплачується у порядку та розмірах, установлених Законом України «Про судовий збір».

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позовної заяви без руху у звязку з недолученням документа про сплату судового збору, так як судовий збір за подання розглядуваного позову не справляється.

Відтак, суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 березня 2016 року про залишення позовної заяви без руху було порушено право позивача на звернення до адміністративного суду.

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У звязку з наведеним, залишення позову без розгляду з підстав, передбачених законом (пропуск строку звернення до адміністравтиного суду) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992р.).

У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський Суд з прав людини зазначає, що правило встановлення обмежень доступу до суду у звязку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

В рішеннях у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у справі «Перес де ОСОБА_3 Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це слід вважати як порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що суд першої інстанції, залишивши без розгляду позовну заяву позивача, позбавив його можливості захистити свої права та інтереси, відповідно порушив його право на захист прав, свобод та інтересів і розгляд справи в адміністративному суді, гарантовані ст.6 КАС України.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необєктивно і всебічно незясованих обставинах, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому таку слід скасувати та постановити нову, якою справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 199, ст. ст. 202, 205, 206, ч. 2 ст. 211, ст. 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 березня 2016 року про залишення без розгляду позовної заяви в справі № 345/889/16-а скасувати.

Справу № 345/889/16-а направити для продовження розгляду до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

ОСОБА_3

Ухвалу складено в повному обсязі 26 травня 2016 року.