Справа № 320/8730/15-а
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2016 рокусправа № 320/8730/15-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В..

за участю:

представника третьої особи: ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Мелітопольського районного суду Запорізької області від 17 березня 2016 року у справі №320/8730/15-а за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, треті особи: фізична особа підприємець ОСОБА_3, фізична особа підприємець ОСОБА_4, товариство з обмеженою відповідальністю «Металл», приватне підприємство «Браво» про визнання протиправним та скасування рішення виконкому міської ради,

в с т а н о в и в :

12 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 25 червня 2015 року №112/2 «Про продовження строку дії дозволів на розміщення обєктів зовнішньої реклами».

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивач наділений правом оскаржувати будь-які рішення органів місцевого самоврядування , які на його думку прийняті із порушенням вимог чинного законодавства, та які мають відношення до нього, як особи, що подає адміністративний позов. Позивач зазначає, що розташовані на вулицях м.Мелітополя рекламні конструкції не відповідають будівельним нормам, отже під час підготовки та прийняття оскаржуваного рішення не враховані вимоги чинного законодавства та технічної документації на розміщення зовнішньої реклами. Недотримання відповідачем вимог чинного законодавства та будівельних норм, на думку позивача, може створити небезпеку здоровю та життю представників місцевої громади м. Мелітополя.

Постановою Мелітопольського районного суду Запорізької області від 17 березня 2016 року у справі №320/8730/15-а в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність порушення прав позивача, оскільки позивачем, на його думку, подано достатньо доказів, в тому числі фотоматеріалів, які дають підстави однозначно дійти висновку, що саме порушення технології виконання будівельно-монтажних робіт, при встановленні рекламних конструкцій призводять до постійних аварійних ситуацій у різних частинах м. Мелітополя, в тому числі і поряд із місцем проживання родини позивача. Позивач наголошує, що при встановленні рекламних конструкцій мало місце порушення будівельних норм, а саме Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», вказане негативно вплинуло на права та інтереси позивача та його родини.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 25 червня 2015 року рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області №112/2, з метою регулювання питання розміщення зовнішньої реклами в місті Мелітополі, правових відносин між виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради Запорізької області та фізичними й юридичними особами, що виникають у процесі розміщення обєктів зовнішньої реклами на території міста Мелітополя, керуючись ст. 42, ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до Законів України «Про рекламу», «Про інформацію», «Про захист прав споживачів», згідно з постановою КМУ від 29.12.2003 року №2067 «Про затвердження типових правил розміщення зовнішньої реклами», рішення 19 сесії Мелітопольської міської ради Запорізької області V скликання від 29.08.2007 року №3/28 «Про затвердження Порядку розміщення обєктів зовнішньої реклами в м. Мелітополі» (зі змінами), на підставі заяв від юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, продовжено строки дозволів на розміщення обєктів зовнішньої реклами юридичним особам та фізичним особам підприємцям на підставі заяв власників рекламних конструкцій при умові проведення у відповідність договорів про тимчасове користування місцем розташування рекламних конструкцій у відповідність до вимог чинного законодавства України та Порядку розміщення обєктів зовнішньої рекламу в м. Мелітополі по обєктам у відповідності до переліку, що міститься у рішенні. (а.с.189-190)

Вважаючи вказане рішення протиправним позивач оскаржив його до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що в розумінні ст. 6 КАС України, права та охоронювані законом інтереси позивача не порушено прийняттям оскаржуваного рішення виконкому Мелітопольської міської ради.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ст.. 6 КАС України захисту в судовому порядку підлягає лише порушені права та законні інтереси особи.

Згідно із ст.. 71 КАС України кожна сторона має довести ті обставини на яких ґрунтуються її доводи та заперечення.

Відповідно до статті 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.

Виконавчий комітет ради є підзвітним і підконтрольним раді, що його утворила, а з питань здійснення ним повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет ради: попередньо розглядає проекти місцевих програм соціально-економічного і культурного розвитку, цільових програм з інших питань, місцевого бюджету, проекти рішень з інших питань, що вносяться на розгляд відповідної ради.

У відповідності до п. 13 ст. 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування», питання надання дозволу, в порядку встановленому законодавством, на розміщення реклами є власними (самоврядними) повноваженнями, віднесеними до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Згідно ст. 16 ЗУ «Про рекламу», розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах здійснюється на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад та в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються КМУ.

В свою чергу, у відповідності до п. 29 Постанови КМУ від 29.12.2003 року №2067 «Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами» строк дії дозволу продовжується на підставі заяви, яка подається робочому органу розповсюджувачем зовнішньої реклами.

У відповідності до Порядку розміщення обєктів зовнішньої реклами, затвердженого рішенням 19 сесії Мелітопольської міської ради Запорізької області V скликання від 29.08.2007 р. №3/28, згідно якого регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами повноваження робочого органу з питань розміщення зовнішньої реклами покладаються на Управління комунальною власністю Мелітопольської міської ради. До повноважень робочого органу віднесено, зокрема, й розгляд заяв про продовження строків дозволу на розміщення зовнішньої реклами, підготовка проектів рішень виконкому з питань продовження строків дозволу розташування зовнішньої реклами, тощо.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що треті особи звернулись з відповідними заявами про продовження строків дозволів на розміщення зовнішньої реклами, до вказаних заяв було додано дозволи на розміщення зовнішньої реклами, топографічні зйомки, погоджувальні частини, договори на тимчасове користування місцем розташування рекламної конструкції, розрахунки нарахування плати за право тимчасового користування місцем розташування рекламного засобу, акти приймання-передачі місця на тимчасове користування для розміщення спеціальної конструкції, а також додаткові угоди до договорів про тимчасове користування місцем розташування рекламної конструкції, формула нарахування плати (а.с.3-194 том 2).

Суд зазначає, що погоджувальні частини подані третіми особами відповідачу разом з дозволами на розміщення зовнішньої реклами містять відмітки про погодження вказаних дозволів відповідальними контролюючими установами по м. Мелітополю.

Також, в матеріалах справи наявні робочі проекти будівельних конструкцій рекламних щитів.

Позивач, наголошує, що розташування зовнішньої реклами в м. Мелітополі на виконання заяв третіх осіб не відповідає технічним та будівельним нормам, може призвести до негативних наслідків у вигляді нанесення шкоди життю та здоровю членів територіальної громади те безпосередньо його родини.

В той же час, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем під час апеляційного розгляду справи не надано, а в матеріалах справи не мітиться, доказів на підтвердження невідповідності поданих третіми особами відповідачу документів вимогам Закону щодо технічної характеристики, безпеки місця розташування зовнішньої реклами.

В свою чергу, судом першої інстанції вірно зазначено, що погоджувальні частини дозвільних документів на розміщення зовнішньої реклами містять погоджувальні написи відповідальних установ щодо їх технічної відповідності, вказані дозволи є чинними, а інформація щодо їх оскарження або скасування відсутня.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, права та обовязки учасників правовідносин в сфері містобудівної діяльності регламентовано Законами України «Про архітектурну діяльність», «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI від 17.02.2011 року, Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою КМУ №533 від 23.05.2011 року.

У відповідності до ст. 10 Закону України Про архітектурну діяльність для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Саме в порядку здійснення архітектурно будівельного нагляду за заявою зацікавленої особи може бути організовано проведення перевірки на відповідність вимогам Закону дій субєктів містобудівної діяльності, технічної документації щодо розміщення інженерного обєкту, споруди.

В разі виявлення порушень містобудівної діяльності орган, що здійснює контроль в сфері містобудування уповноважений застосувати фінансові санкцій до винних осіб, та відповідно вжити інші заходи реагування передбачені Законом.

Відтак, чинним на час виникнення спірних відносин законодавством встановлено спосіб захисту порушеного права особи в сфері містобудівної діяльності, зокрема й щодо безпеки у вказаній сфері, шляхом ініціювання фактичної перевірки підстав та порядку розміщення обєкту архітектури та вжиття контролюючим органом заходів у відповідності до Закону.

Позивачем до суду не було надано, а в матеріалах справи не містяться, докази на підтвердження ініціювання ним перевірки дотримання третіми особами правил та норм в сфері містобудування, не зазначено про наявність будь яких рішень про притягнення до відповідальності винних осіб.

Суд звертає увагу, що у відповідності до ст. 71 КАС України доказову силу мають лише належні та допустимі докази у справі.

Водночас, з наданих позивачем фотоматеріалів не вбачається де саме та коли відбулось падіння рекламного обєкта, та за яких обставин, в свою чергу, наведені позивачем доводи про порушення третіми особами будівельних норм та правил, за відсутності офіційних заходів реагування, носять субєктивний характер, оскільки позивач не є носієм спеціальних знань в сфері містобудування та не є спеціально уповноваженою особою на проведення перевірок та надання висновків у цій сфері.

Відтак, вказані доводи ОСОБА_2 суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, та такими, що не відповідають критеріям визначеним ст. 69-71 КАС України.

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не доведено в чому саме полягає невідповідність вимогам чинного законодавства саме оскаржуваного рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради, та яким чином порушено його право або законний інтерес, в контексті ст. 6 КАС України, у звязку з прийняттям рішення про продовження строків розміщення зовнішньої реклами, який фактично створів взаємні обовязки між відповідачем та особами, яким продовжено дозволи, таким чином, в порушення вимог ст.. 71 КАС України, ОСОБА_2 не доведено тих обставин на яких ґрунтуються його вимоги.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем у звязку з прийняттям оскаржуваного рішення не створено для позивача будь-яких несприятливих наслідків, що могли б слугувати підставою для звернення до суду з адміністративним позовом, відтак, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог у заявлений спосіб.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Мелітопольського районного суду Запорізької області 17 березня 2016 року у справі №320/8730/15-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко