Справа № 815/3180/15
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/3180/15

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Національного банку України в особі Управління Національного банку України в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Національного банку України в особі Управління Національного банку України в Одеській області про визнання незаконним, протиправним наказу №150-к від 30.04.2015 та його скасування, -

В С Т А Н О В И В:

04.06.2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Національного банку України в особі Управління Національного банку України в Одеській області про визнання незаконним, протиправним наказу №150-к від 30.04.2015 року «Про звільнення ОСОБА_2І.» та його скасування.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Національний банк України в особі Управління Національного банку України в Одеській області подав апеляційну скаргу на вказану постанову суду.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт посилається на те, що в даному випадку відбулась реорганізація відділу готівкового обігу і касових операцій, підтвердженням чого є нормативно-правові акти щодо оптимізації чисельності працівників відділу, у зв'язку з чим посаду позивача було скорочено. Апелянт зазначає, що на момент звільнення позивачки в штатному розписі були відсутні вакантні посади, у зв'язку з чим їй не було запропоновано іншу посаду.

Відповідач вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, у зв'язку з чим ставиться питання про скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2015 року та прийняття нової, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть учать у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 тривалий час працювала в банківській системі України (загальний стаж роботи в банківській системі - 25,5 років, в т.ч. системі Національного банку України -14 років). Була призначена на посаду завідувача сектору касових операцій відділу готівкового обліку і касових операцій наказом начальника Управління Національного банку України в Одеській області № 412-к від 28.11.2011 року.

09 лютого 2015 року позивача було ознайомлено із попередженням про звільнення від 05 лютого 2015 року (а.с. 9).

30 квітня 2015 року Наказом Управління Національного банку України в Одеській області № 150-к, ОСОБА_2- завідувача сектору касових операцій відділу готівкового обліку і касових операцій, було звільнено з роботи з 05 травня 2015 року у звязку зі скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України (а.с. 8).

Підставою для прийняття вказаного наказу став наказ Управління Національного банку України в Одеській області від 05.02.2015 року № 31-к «Про скорочення штату та чисельності працівників відділу готівкового обігу і касових операцій Управління Національного банку України в Одеській області», попередженням про звільнення від 09.02.2015 року, згода виборного органу профспілкової організації (протокол від 28.04.2015 року № 28).

Не погоджуючись з винесеним наказом Управління Національного банку України в Одеській області, ОСОБА_2 оскаржила його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оптимізація чисельності працівників в Управлінні Національного банку України в Одеській області, скорочення штату та чисельності працівників відділу готівкового обігу і касових операцій станом на 30.04.2015 року відбулось лише шляхом скорочення однієї посади та звільнення позивача, що свідчить про відсутність зміни організаційної структури та належного скорочення чисельності або штату працівників. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що Управлінням Національного банку України в Одеській області не запропоновано ОСОБА_2 жодної вакантної посади у системі Національного банку України, як передбачено ст. 49-2 КЗпП України.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем недоведено правомірності винесення Наказу №150-к від 30.04.2015 року про звільнення ОСОБА_2 з займаної посади, а тому є підстави для визнання вказаного наказу протиправним та його скасування.

Колегія суддів частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно зі статтею 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення наведених положень КЗпП України, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади в цій же установі, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначається, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за пунктом першим частини першої статті 40 КЗпП України може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Управління Національного банку України в Одеській області від 05.02.2015 року № 31-к «Про скорочення штату та чисельності працівників відділу готівкового обігу і касових операцій Управління Національного банку України в Одеській області» з метою оптимізації чисельності працівників відділу готівкового обігу і касових операцій, виключенням зі структури Національного банку України секторів, поетапним приведенням кількості посад заступників начальників відділів у відповідність до вимог Постанови Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 517 «Про підходи до побудови організаційної структури Національного банку України» (із змінами) було скорочено відповідно до законодавства України про працю посади відділу готівкового обігу і касових операцій у кількості 48 одиниць за штатним розписом, в тому числі і посаду завідувача сектору касових операцій, яку обіймала ОСОБА_2.

Судом першої інстанції встановлено, що за програмою Національного банку України щодо організаційної трансформації НБУ заплановано зменшення чисельності персоналу, який виконує не ключові та супроводжуючі функції з одночасним посиленням основних ключових функцій Національного банку в регіонах (а.с. 10-18). За Програмою НБУ передбачено скорочення певних рівнів, в результаті чого виведено рівень сектору.

Для повного та обєктивного розгляду справи Одеським апеляційним адміністративним судом України було витребувано у Національного банку України в особі Управління Національного банку України в Одеській області докази, які підтверджують зміни в організації виробництва і праці Управління Національного банку України в Одеській області, зокрема, скорочення чисельності або штату працівників, а саме: штатні розписи Управління Національного банку України в Одеській області.

З витребуваних Одеським апеляційним адміністративним судом України штатних розписів станом на 01.01.2015 року, на 09.02.2015 року та на 05.05.2015 року вбачається, що на момент прийняття Управлінням Національного банку України в Одеській області наказу від 05.02.2015 року № 31-к «Про скорочення штату та чисельності працівників відділу готівкового обігу і касових операцій Управління Національного банку України в Одеській області» та на момент попередження ОСОБА_2 про наступне вивільнення, чисельність працівників відділу готівкового обігу і касових операцій була скорочена на одну одиницю. Так, згідно штатного розпису станом на 01.01.2015 року чисельність відділу готівкового обігу і касових операцій Управління НБУ в Одеській області складала 52 особи, тоді як чисельність вказаного відділу станом на 09.02.2015 року складає 51 особу. В подальшому, чисельність вказаного відділу була скорочена ще на 1 одиницю (станом на 05.05.2015 року кількість працівників відділу готівкового обігу і касових операцій складає 50 осіб).

Крім того, з вказаних документів вбачається, що на підставі прийнятого Управлінням Національного банку України в Одеській області наказу від 05.02.2015 року № 31-к «Про скорочення штату та чисельності працівників відділу готівкового обігу і касових операцій Управління Національного банку України в Одеській області» та затвердженого нового штатного розпису, який і діяв на момент попередження позивача про наступне вивільнення, зі структури відділу готівкового обліку і касових операцій Управління НБУ в Одеській області було виключено такі підрозділи, як сектори сектор організації роботи з готівкою, сектор касових операцій,сектор зберігання цінностей. Також було виведено такі 3 посади як заступник начальника відділу завідувач сектору організації роботи з готівкою, завідувач сектору касових операцій (яку обіймала позивачка), заступник начальника відділу завідувач сектору зберігання цінностей, з одночасним введенням 2 нових посад головних спеціалістів.

Все вищезазначене свідчить про те, що в структурі Управління Національного банку України в Одеській області дійсно відбулись зміни в організації виробництва і праці та скорочення штату працівників.

З огляду на вказане, помилковим є висновок суду першої інстанції стосовно відсутності зміни організаційної структури в Управлінні Національного банку України в Одеській області та належного скорочення чисельності або штату працівників.

В свою чергу, як вже зазначалось вище, в силу положень пункту 1 частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто вживає заходи до переведення працівника за його згодою на іншу роботу.

При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

09.02.2015 року, позивача було попереджено про можливе звільнення у зв'язку зі скороченням штату та чисельності працівників. Також зазначено, що відповідно до ст. 49-2 КЗпП України буде вжито заходів щодо її працевлаштування.

При цьому, судом першої інстанції вірно встановлено, що за період з моменту ознайомлення позивача з попередженням про звільнення, а саме з 09 лютого 2015 року, Управлінням Національного банку України в Одеській області не було запропоновано ОСОБА_2 жодної вакантної посади у системі Національного банку України, як то передбачено ст. 49-2 КЗпП України.

З матеріалів справи встановлено, що згідно з додатком до інформаційної довідки відділу роботи з персоналом станом на 30.04.2015 року за штатом в управлінні перебувало 289 посад, з них заміщено 232, наявні 57 вакансій (а.с. 120-121), однак жодної із них позивачу не було запропоновано, хоча, як вірно зазначено судом першої інстанції, рівень кваліфікації позивача дозволяв переведення її і на нижчу посаду.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 06.05.2015 року, після видання наказу від 30 квітня 2015 року про звільнення ОСОБА_2 з роботи у звязку зі скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України, відповідачем було направлено повідомлення до Департаменту персоналу Національного Банку України про виведення зі штатного розпису 56 вакантних посад.

При цьому, як вже зазначалось, жодної вакантної посади позивачу запропоновано не було.

Таким чином, відповідачем не було вжито передбачених законом заходів для працевлаштування позивача.

З огляду на те, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що позивачу пропонувалися вакантні посади зокрема, письмових доказів про відмову позивача під особистий підпис від запропонованих посад, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірний наказ відповідача №150-к від 30.04.2015 року про звільнення ОСОБА_2 з займаної посади, прийнятий з порушенням процедури та вимог статтей 40 та 49-2 Кодексу законів про працю України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи неповно встановив усі обставини справи, але прийняв вірне по суті рішення, а тому, на підставі п.1 ст.202 КАС України постанова суду першої інстанції підлягає зміні в мотивувальній частині рішення, шляхом виключення посилання суду першої інстанції на відсутність зміни організаційної структури та скорочення штату працівників в Управлінні Національного банку України в Одеській області

Керуючись ст.ст. 184, 185, 197, 198, 201, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національного банку України в особі Управління Національного банку України в Одеській області задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину постанови Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року, а саме виключити посилання суду першої інстанції на відсутність зміни організаційної структури та скорочення штату працівників в Управлінні Національного банку України в Одеській області, та викласти її у редакції цієї постанови.

В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Бойко

Судді: Т.М. Танасогло

ОСОБА_1