Справа № 2а-2759/10/1170
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2010-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2010 року Справа № 2а-2759/10/1170

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хилько Л.І., при секретарі Муляренко О.В.,

за участю:

позивача: представники ОСОБА_1Й, ОСОБА_2

відповідача: представники : ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції до Сільськогосподарського виробничого Закритого акціонерного товариства "Рос Агро" про стягнення податкового зобов'язання на суму 296333,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Кіровоградська об'єднана державна податкова інспекція (позивач) звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Сільськогосподарського виробничого Закритого акціонерного товариства "Рос Агро" ( відповідач) про стягнення податкового зобов'язання в сумі 296 333.00 грн.

Зазначений спір згідно із ст. 17 КАС України належить до компетенції адміністративних судів та має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Позовні вимоги обґрунтовуються наступним. Проведеною у встановленому порядку плановою виїзною перевіркою відповідача, відповідального за утримання та внесення до бюджету податків під час виконання договору про спільну діяльність від 07.03.2008 року з Державним підприємством «Олександрійський кінний завод №174»виявлені факти здійснення операцій з реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва повязаними особами за цінами, нижчими звичайних цін.

Позивач зазначає, що при документальному оформленні господарських операцій на виконання договорів про спільну діяльність, крім податкових накладних на реалізацію продукції за договірними цінами, виписувались податкові накладні на суму перевищення звичайної ціни над фактичною ціною, сума податку на додану вартість за якими включалась до податкових зобовязань, чим порушено приписи підпункту 7.4.1 п.7.4.ст.7 Закону України від 28.12.1994 року «Про оподаткування прибутку підприємств», згідно до яких дохід, отриманий платником податку від продажу товарів (робіт, послуг) повязаними особами визначається виходячи із договірних цін, але не менших за звичайні ціни на такі товари (роботи, послуги).

Позивач вважає, що відповідачем не включено до складу валових доходів доходи у вигляді перевищення звичайної ціни над фактичною ціною повязаним особам у загальній сумі 296333,00 грн., на яку відповідно до п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№2181 від 21.12.2000 року, активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення податкового боргу за рішенням суду.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позов повністю та просили його задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнає, просить суд в позові відмовити повністю, оскільки на його думку, позивач безпідставно зробив висновок про реалізацію продукції повязаним особам, оскільки згідно до п.1.26 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»повязана особа - це юридична особа, яка здійснює контроль над платником податку, або контролюється таким платником податку, або перебуває під спільним контролем з таким платником податку. Під здійсненням контролю слід розуміти володіння безпосередньо або через більшу кількість пов'язаних фізичних чи юридичних осіб найбільшою часткою (паєм, пакетом акцій) статутного фонду платника податку або управління найбільшою кількістю голосів у керівному органі такого платника податку або володіння часткою (паєм, пакетом акцій), не меншою 20 відсотків від статутного фонду платника податку.

Крім того, як зазначено відповідачем, згідно до п. 1.20.1.Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін. Справедлива ринкова ціна - це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати за відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг). Ринок товарів (робіт, послуг) - сфера обігу товарів (робіт, послуг), яка визначається виходячи з можливості покупця (продавця) реально і без значних додаткових витрат придбати (продати) товар (роботу, послугу) на найближчій стосовно будь-якої із сторін договору території.

Відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю із зазначених вище підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, складення постанови у повному обсязі відкладено до 15 грудня 2010 року із проголошенням вступної та резолютивної частини постанови в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши у судовому засіданні подані суду письмові докази, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п. 1 ч 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Враховуючи п. 1 ч.І ст. З КАС України спір, який виник між сторонами є публічно-правовим і тому підлягає розгляду у адміністративному суді.

Тобто, до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд і вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, у яких вони вважають, що суб'єкт владних повноважень своїм рішенням, діями чи бездіяльністю порушив їхні права, свободи чи інтереси.

За приписами ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення.

За приписами ст.16 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» платники податку самостійно визначають суми податку, що підлягають сплаті. Податок на прибуток нараховується за ставкою, визначеною статтею 10 цього Закону, від прибутку, що підлягає оподаткуванню, розрахованого згідно з пунктом 3.1 цього Закону, з урахуванням положень пунктів 7.12, 7.13, 7.14, 14.1, 16.9 та статей 6 та 13 цього Закону.

Позивач як субєкт владних повноважень не спростував твердження відповідача про те, що жодний нормативно - правовий акт не передбачає можливості стягнення судом з відповідача усієї суми доходів у вигляді перевищення звичайної ціни над фактичною ціною продукції, реалізованої повязаним особам, які на думку податкового органу, безпідставно не було включено до складу валових доходів відповідача.

Визначальним для вирішення спору по суті є положення п. 1.26 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»згідно до яких: Пов'язана особа - особа, що відповідає будь-якій з наведених нижче ознак: юридична особа, яка здійснює контроль над платником податку, або контролюється таким платником податку, або перебуває під спільним контролем з таким платником податку; фізична особа або члени сім'ї фізичної особи, які здійснюють контроль над платником податку. Членами сім'ї фізичної особи вважаються її чоловік або дружина, прямі родичі (діти або батьки) як фізичної особи, так і її чоловіка або дружини, а також чоловік або дружина будь-якого прямого родича фізичної особи або її чоловіка (дружини); посадова особа платника податку, уповноважена здійснювати від імені платника податку юридичні дії, спрямовані на встановлення, зміну або зупинення правових відносин, а також члени її сім'ї.

Під здійсненням контролю слід розуміти володіння безпосередньо або через більшу кількість пов'язаних фізичних чи юридичних осіб найбільшою часткою (паєм, пакетом акцій) статутного фонду платника податку або управління найбільшою кількістю голосів у керівному органі такого платника податку або володіння часткою (паєм, пакетом акцій), не меншою 20 відсотків від статутного фонду платника податку. Для фізичної особи загальна сума володіння часткою статутного фонду платника податку (голосів у керівному органі) визначається як загальна сума корпоративних прав, що належить такій фізичній особі, членам сім'ї такої фізичної особи та юридичним особам, які контролюються такою фізичною особою або членами її сім'ї.

Натомість, суд не приймає до уваги та розцінює як безпідставні посилання позивача на ту обставину, що відповідачем умисно порушено приписи законодавства, згідно до яких дохід, отриманий платником податку від продажу товарів (робіт, послуг) повязаними особами визначається виходячи із договірних цін, але не менших за звичайні ціни на такі товари (роботи, послуги).

Відповідачем не включено до складу валових доходів доходи у вигляді перевищення звичайної ціни над фактичною ціною повязаним особам у загальній сумі 296333.00 грн, відповідно до п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№2181 від 21.12.2000 року, оскільки згідно до п.1.20.1 ст.1, п.1.20.8 ст.1, Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Справедлива ринкова ціна - це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати за відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг).

Ринок товарів (робіт, послуг) - сфера обігу товарів (робіт, послуг), яка визначається виходячи з можливості покупця (продавця) реально і без значних додаткових витрат придбати (продати) товар (роботу, послугу) на найближчій стосовно будь-якої із сторін договору території.

Ідентичні товари (роботи, послуги) - товари (роботи, послуги), що мають однакові характерні для них основні ознаки. Під час визначення ідентичності товарів беруться до уваги, зокрема, їх фізичні характеристики, які не впливають на їх якісні характеристики і не мають суттєвого значення для визначення ознак товару, якість і репутація на ринку, країна походження та виробник. Незначні відмінності в їх зовнішньому вигляді можуть не враховуватися.

Однорідні товари (роботи, послуги) - товари (роботи, послуги), які не є ідентичними, мають подібні характеристики і складаються зі схожих компонентів, що дозволяє їм виконувати однакові функції та (або) бути взаємозамінними. Під час визначення однорідності товарів (робіт, послуг) беруться до уваги, зокрема, їх якість, наявність товарного знака, репутація на ринку, країна походження та виробник.

Для визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у спів ставних умовах. Зокрема, враховуються такі умови договорів, як кількість (обсяг) товарів (наприклад, обсяг товарної партії), строки виконання зобов'язань, умови платежів, звичайних для такої операції, а також інші об'єктивні умови, що можуть вплинути на ціну. При цьому умови договорів на ринку ідентичних (у разі їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) визнаються спів ставними, якщо відмінність між такими умовами суттєво не впливає на ціну, або може бути економічно обґрунтована. При цьому враховуються звичайні при укладанні угод між непов'язаними особами надбавки чи знижки до ціни. Зокрема, але не виключно, враховуються знижки, пов'язані з сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари (роботи, послуги), втратою товарами якості або інших властивостей; закінченням (наближенням дати закінчення) строку зберігання (придатності, реалізації); збутом неліквідних або низько ліквідних товарів; маркетинговою політикою, у тому числі при просуванні товарів (робіт, послуг) на ринки; наданням дослідних моделей і зразків товарів з метою ознайомлення з ними споживачів.

Якщо товари (роботи, послуги), ідентичні (за їх відсутності - однорідні) товарам (роботам, послугам), стосовно яких визначається звичайна ціна, прилюдно пропонуються до продажу, або мають ціни, встановлені на організованому ринку цінних паперів, або мають біржову ціну (біржове котирування), визначення звичайної ціни у встановленому в абзаці першому цього підпункту порядку здійснюється із врахуванням таких факторів.

Обов'язок доведення того, що ціна договору не відповідає рівню звичайної ціни у випадках, визначених вищеназваним Законом, покладається на податковий орган у порядку, встановленому законом. При проведенні перевірки платника податку податковий орган має право надати запит, а платник податку зобов'язаний обґрунтувати рівень договірних цін або послатися на норми абзацу першого підпункту 1.20.1 цього пункту.

Поряд з цим, судом не приймається в якості доказів надані відповідачем для долучення до матеріалів справи акт від 01.12.2008 року комісійного обстеження партії вівса в кількості 115 тонн, який зберігався в складі №1 с.Мошорине Знам»янського району та договори купівлі - продажу від 05.12.2008 року і 24.12.2008 року некондиційного вівса в кількості 53,85 і 59,35 т, оскільки вказані документи не були надані відповідачем працівникам позивача при проведенні перевірки і відповідачем не доведено допустимість цих документів до предмету спору в даній адміністративній справі.

Натомість, судом приймається до уваги, що відповідач є платником фіксованого сільськогосподарського податку (а.с.136), а у відповідності до ст.9 Закону України «Про фіксований сільськогосподарський податок»Прикінцеві положення - зупинено для сільськогосподарських товаровиробників - платників фіксованого сільськогосподарського податку дію таких законодавчих актів України та їх окремих норм з питань оподаткування, зокрема: Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (Відомості Верховної Ради України, 1995 р., N 4, ст. 28; 1997 р., N 27, ст. 181, N 47, ст. 294; 1998 р., N 2, ст. 7, N 10, ст. 35, N 18, ст. 94, N 26, ст. 151), за винятком пунктів 7.7, 7.8 і 13.1, 13.2, 13.6, 13.7 та 13.8;

Отже, застосування стосовно відповідача приписів пункту 7.4 ст.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств, зокрема застосування звичайних цін при реалізації продукції повязаним особам не є правомірним.

Крім того, судом приймається до уваги та обставина, що позивачем не надано обґрунтованого пояснення щодо невідповідності вказаній в Висновку спеціаліста В№1173 від 28.10.2008 року середній вартості на внутрішньому ринку Кіровоградської області та на внутрішньому ринку України станом на 30.09.2008 року за умови поставок EXW- 1400 грн/т включаючи ПДВ та DAF-1000 грн/т (а.с.38), незважаючи на долучення вказаного висновку позивачем в якості доказу до позову. Аналіз та співставлення вказаних у висновку цін дає привід сумніватись в його обєктивності, оскільки вартість доставки товару завжди приводить до зростання ціни товару, а приведені в висновку дані засвідчують про протилежне.

Не узгоджується з наявними у справі матеріалами та приведеним власним розрахунком позивачем, надане ним 02.09.2010 року уточнення та доповнення позовної заяви №3252/10/10-0 в прохальній частині якого позивач пропонує стягнути з відповідача суму податкового зобовязання з податку на прибуток у сумі 111124 грн. за рахунок активів відповідача без обґрунтування фактичної зміни позовних вимог (а.с.96-100).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, ч.1ст.9 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, позивач не надав суду безспірних доказів про наявність в діях відповідача порушень Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а порушення позивачем фіксування виявлених порушень привели до необхідності визнати позовні вимоги необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 94, 159 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові повністю відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її оголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Постанову виготовлено в повному обсязі 15 грудня 2010 року.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_5