Справа № 820/334/16
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 р. Справа № 820/334/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.,

представників сторін : позивача - ОСОБА_1, відповідачів - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України в Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2016р. по справі № 820/334/16

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління Національної поліції в Харківській області , Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України в Харківській області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі по тексту ГУМВС України в Харківській області, перший відповідач), Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі по тексту ГУНП в Харківській області, другий відповідач), в якому просив суд зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області перерахувати та виплатити полковнику міліції ОСОБА_3 /У-026101/ начальнику управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 02.09.2015 року по 05.11.2015 року у сумі 22 710,65 грн. (двадцять дві тисячі сімсот десять грн. 65 коп.).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2016 року по справі № 820/334/16 адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії - задоволено.

Зобов'язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області перерахувати та виплатити полковнику міліції ОСОБА_3 (61110, АДРЕСА_1) /У-026101/ начальнику управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 02.09.2015 року по 05.11.2015 року у сумі 22710,65 грн. (двадцять дві тисячі сімсот десять гривень шістдесят п'ять копійок).

Перший відповідач ГУМВС України в Харківській області, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2016 року по справі № 820/334/16 скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що позивач неодноразово звертався до ГУМВС у Харківській області з питання поновлення на посаді начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС у Харківській області, будучи достовірно обізнаним, що призначення на цю посаду та звільнення з неї здійснюється Міністром внутрішніх справ. У звязку з чим, вважає, що позивач умисно звертався не до тієї особи публічного права з вимогою, яка не могла бути виконана саме ГУМВС у Харківській області. Тільки 07.10.2015 року позивач звернувся до МВС України з питання поновлення його на служби, та подальшого звільнення за п. «Б» п.764 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Пояснив, що позивач за висновком військово-лікарської комісії ГУМВС України в Харківській області від 22.04.2015 року визнаний непридатним до військової служби, тобто, у будь-якому разі проходити службу він не міг, починаючи з 23.04.2015 року. Вважає, що оскільки позивач з 22.04.2015 року втратив право на проходження служби в органах внутрішніх справ, і як наслідок, не працював, грошове забезпечення за ним не зберігалося, тому період з 02.09.2015 року до 05.11.2015 року, за який судом здійснено стягнення середнього заробітку, не може вважатися вимушеним прогулом та не включається до розрахункового періоду для стягнення з ГУМВС на користь позивача грошового забезпечення. Крім того, з посиланням на п.4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, п.2.16.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 року № 499, вказує, що грошова винагорода в сумі 1000 грн., передбачена наказом ГУМВС України в Харківській області від 19.10.2015 року № 56 о/с «Про заохочення працівників органів внутрішніх справ», мала разовий характер, не відносилась до виплат, зазначених у п. 4 цього Порядку, а тому не підлягала стягненню на користь позивача.

Представник відповідачів у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2016 року по справі № 820/334/16 скасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Позивач в надісланих до суду письмових запереченнях та його представник в судовому засіданні просили суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2015 року по справі №820/5541/15 (а.с.9-14), позов ОСОБА_3 задоволений частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України № 536 від 21.04.2015 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності керівників управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області" в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади полковника міліції ОСОБА_3, начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України № 727 о/с від 22.04.2015 року в частині звільнення з посади начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області полковника міліції ОСОБА_3 з 22.04.2015 року.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області № 175 о/с від 23.04.2015 року про звільнення з посади та зарахування в розпорядження Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області полковника міліції ОСОБА_3, начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області з 22.04.2015 року, відповідно до п. 45 "д" (у порядку дисциплінарного стягнення) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УССР від 29.07.1991 року № 114.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області № 176 о/с від 24.04.2015 року про звільнення згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України в запас Збройних сил за п. 64 п. "Б" (через хворобу) полковника міліції ОСОБА_3 /У-026101/, який перебуває у розпорядженні ГУ, з 24.04.2015 року.

Поновлено полковника міліції ОСОБА_3 в органах внутрішніх справ на посаді начальника управління кадрового забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області з 22 квітня 2015 року.

Зобов'язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_3 /У-026101/ грошове забезпечення за квітень 2015 року з урахування премії у розмірі 5274,68 грн.

Зобов'язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області перерахувати та доплатити полковнику міліції ОСОБА_3 /У-026101/ начальнику управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби додатково у сумі 73845 грн. 52 коп. (з урахуванням грошового забезпечення за квітень 2015 року, перерахованого з урахуванням премії за квітень у розмірі 5 274,68 грн.).

Зобовязано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 середню заробітну плату (грошове утримання) за час вимушеного прогулу за період з 22 квітня 2015 року до моменту винесення судового рішення.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_3 в органах внутрішніх справ на посаді з виплатою середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

05.11.2015 року постановою Харківського апеляційного адміністративного суду (а.с. 15-18) скасовано постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2015р. по справі №820/5541/15 в частині зобовязання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області перерахувати та доплатити полковнику міліції ОСОБА_3 (У-0260101), начальнику Управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби додатково у сумі 73845 грн. 52 коп. (з урахуванням грошового забезпечення за квітень 2015 року, перерахованого з урахуванням премії за квітень у розмірі 5274,68 грн.) і ухвалено нову постанову, якою в цій частині позову ОСОБА_3 відмовлено.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2015 року по справі №820/5541/15 залишено без змін.

Позивач з 02.09.2015 року неодноразово звертався до ГУМВС України в Харківській області з рапортами та заявами про поновлення його на посаді начальника Управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 22.04.2015 року за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2015 року.

07 жовтня 2015 року позивач подав рапорт до МВС України з проханням поновити його на службі, після чого звільнити з органів внутрішніх справ на підставі п. 64-"Б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (а.с. 31-32).

У листопаді 2015 року позивач отримав лист з МВС України за №б/1/1-ц-1946 від 06.11.2015 року за підписом заступника начальника Департаменту кадрового забезпечення МВС Украї ни, в якому повідомлялося, що 06 листопада 2015 року ОСОБА_3 звільнено з ОВС за п. 64 "Б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (без вказівки номеру наказу), без зазначення дати та номеру наказу про звільнення.

Для отримання інформації про дату поновлення на службі, 25 листопада 2015 року позивач направив на адресу начальника Департаменту кадрового забезпечення Міністерства внутрі шніх справ України заяву з проханням надати виписку з наказу МВС України, яким він поновлений в органах внутрішніх справ на посаді начальника управління кадрового за безпечення ГУМВС України в Харківській області, і виписку з наказу, яким позивач звільнений з органів внутрішніх справ (а.с. 34).

На вказану заяву Міністерством внутрішніх справ України надано відповідь, в якій позивача повідомлено про те, що з наказами про поновлення та звільнення з органів внутрішніх справ він може ознайомитись в комісії з ліквідації ГУМВС України в Харківській області (а.с. 35).

Згодом позивач дізнався, що його звільнено з лав внутрішніх справ 05.11.2015 року.

Для підтвердження цієї інформації та для отримання виписки з відповідного наказу, 16 грудня 2015 року позивач звернувся до голови Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області з проханням надати йому витяги з наказів про поновлення в органах внутрішніх справ та звільнення з органів внутрішніх справ (а.с. 38).

Відповіді на заяву від 16.12.2015 року позивачем станом на час розгляду справи судом першої інстанції отримано не було.

30 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області з проханням перерахувати та виплатити йому грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 22 квітня 2015 року по 05 листопада 2015 року (а.с. 36).

07 грудня 2015 року Управлінням фінансового забезпечення ГУНП в Харківській області позивачу виплачено грошове забезпечення за квітень 2015 року з урахуванням премії у розмірі 5274,68 грн., а також грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за пері од з 22 квітня 2015 року по 01 вересня 2015 року включно (44089,32 грн. за 132 календарні дні, тобто з урахуванням того, що середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_3 за останні два місяці складало 334,01 грн.).

Проте, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 02.09.2015 року по 05.11.2015 року першим відповідачем виплачено не було, у зв'язку з чим, 11 грудня 2015 року позивач вкотре звернувся із заявою до начальника Головного управління національної поліції в Харківській області з проханням виплатити йому додатково грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 02.09.2015 року по 05.11.2015 року (а.с. 40-41).

17.12.2015 року позивач отримав від Головного управління Національної поліції в Харківській області лист №2149/119-26/05-2015, в якому зазначено, що ГУМВС України в Харківській області заборгованості по виплатах відповідно до судового рішення не має, тобто у виплаті грошового забезпечення за вимушений прогул за період з 02.09.2015 року по 05.11.2015 року ОСОБА_3 було відмовлено (а.с. 37).

Головним управлінням Національної поліції в Харківській області листом від 29.12.2015 року №9/Ц-50, у виплаті позивачу грошового за безпечення за час вимушеного прогулу за період з 02.09.2015 року по 05.11.2015 року також було відмовлено (а.с.42).

Не погодившись з такими діями відповідачів, позивач звернувся до суду з даним позовом про зобовязання ГУМВС України в Харківській області перерахувати та виплатити позивачеві грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 02.09.2015 року по 05.11.2015 року в сумі 22710,65 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції частково, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом першої та апеляційної інстанції у справі №820/5541/15 встановлено безпідставність та незаконність наказу Міністерства внутрішніх справ України № 727 о/с від 22.04.2015 року в частині звільнення з посади начальника управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Харківській області полковника міліції ОСОБА_3 з 22.04.2015 року та правомірність нарахування та виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 22 квітня 2015 року до моменту прийняття судового рішення (02.09.2015 року).

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про міліцію" (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Приписами абзацу 1 пункту 24 Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до положень ст.235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно до ст. 236 КЗпП, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Аналізуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що затримка з вини відповідача виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2015 року у розумінні статті 236 КЗпП України тягне за собою відповідальність, передбачену даною нормою, що виражається у виплаті відповідачем заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Вищенаведений висновок суду першої та апеляційної інстанцій узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеною у справі №6-435цс15 від 01.07.2015 року, яка в силу ч.1 ст.244-2 КАС України є обовязковою для всіх судів України.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що згідно з ч.1 ст.27 Закону України "Про оплату праці" №108/95-ВР від 24.03.1995 р. порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Умови та порядок обчислення середньої заробітної плати визначено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати".

Застосування до спірних відносин такого порядку узгоджується з позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 14.01.2014 року по справі № 21-395а13.

З положень п.5 вищевказаного Порядку № 100 вбачається, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Визначаючи період, за яким обчислюється середня заробітна плата слід виходити з правил, встановлених розділом ІІ Порядку № 100.

Так, відповідно до абз.3, 4 п.2 Порядку № 100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата (тобто, звільненню працівника з роботи).

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку, згідно якого в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Абзацом 1 п. 8 Порядку №100 вбачається, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз.3 п. 8 Порядку № 100).

У відповідності до п.1.7 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС від 31.12.2007 року № 499 "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ" (далі по тексту Інструкція № 499), при виплаті особі рядового чи начальницького складу грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачу згідно рішення суду нараховано та виплачено премію за квітень 2015 року в сумі 5274,68 грн. та грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за 132 календарні дні (квітень - 8 днів, травень - 31 день, червень - 30 днів, липень - 31 день, серпень - 31 день, вересень - 1 день за період з 24.04.2015 року по 02.09.2015 року в розмірі 44089,32 грн., що в свою чергу не заперечується позивачем по справі.

Згідно з листом Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Харківській області від 15.02.2016 року №9/11/7аз, сума грошового середньоденного грошового забезпечення позивача склала 334,01 грн. (44089,32 грн. : 132 дні) (а.с. 85).

Правомірність визначення суми грошового середньоденного грошового забезпечення позивача у розмірі 334,01 грн. у спірних відносинах не заперечується сторонами по справі.

Як встановлено пунктом 1.12 Інструкції № 499 грошове забезпечення, виплачене особі рядового чи начальницького складу несвоєчасно або виплачене їй у меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, що передував моменту звернення за одержанням недоотриманого грошового забезпечення, протягом якого особа мала на нього право.

Колегія суддів зазначає, що позивач підлягав поновленню на посаді з 22 квітня 2015 року на підставі постанови Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2015 року, однак був поновлений тільки 05 листопада 2015 року. При цьому, період, за який підлягав виплаті середній заробіток за час вимушеного прогулу за вищевказаним рішенням, відповідачем розраховано з 23.04.2015 року по 01.09.2015 року включно.

Таким чином, фактично з 22.04.2015 року (дата звільнення з посади) по 05.11.2015р. (дата виконання рішення суду) ОСОБА_3 не працював та не виконував свої трудові обовязки. При цьому, заробітна плата відповідачем не нараховувалася та не виплачувалася. Отже, заробітку у цей період позивач не отримував не з своєї вини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 06.11.1992 року № 9 "про практику розгляду судами трудових спорів", належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов'язків.

Аналіз ст.235 КЗпП України дає підстави дійти висновку про те, що законодавець передбачає обов'язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов'язок полягає у тому, що у роботодавця обов'язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Враховуючи, що першим відповідачем несвоєчасно (05.11.2015 року) поновлено ОСОБА_3 за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2015 року в органах внутрішніх справ, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність заявленої позивачем вимоги про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 02.09.2015 року по 05.11.2015 року у сумі 21710,65 грн. (65 днів х 334,01 грн.) та її задоволення.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині зобовязання ГУМВС України в Харківській області виплатити грошової винагороди у розмірі 1000 грн., яка підлягала виплаті начальникам галузевих служб апарату Головного управління, начальникам міськрайвідділів, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів ГУМВС України в Харківській області на підставі наказу №562о/с від 19.10.2015 року (а.с. 86), виходячи з наступного.

Із п.5 Порядку № 100 вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абз.1 п.8 цього Порядку середньоденна (середнього динна) заробітна плата працівника.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Згідно з абз. 3 п.2 Порядку № 100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата (тобто, звільненню працівника з роботи).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що останні 2 календарні місяці роботи, що передували звільненню позивача з роботи є березень та лютий 2015 року.

Вказана грошова винагорода у розмірі 1000 грн. підлягала виплаті після 19.10.2015 року, не нараховувалася позивачу по справі, та відповідно не була врахована при обчисленні суми середньоденного заробітку ОСОБА_3 у розмірі 334, 01 грн., а тому не є сумою з якої у спірних відносинах повинен був обчислюватися середній заробіток за час вимушеного прогулу, оскільки

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у першого відповідача обовязку виплати позивачеві вказаної винагороди.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 16.12.2015 року у справі № 6-648цс15.

Отже, позовні вимоги про зобовязання ГУМВС України в Харківській області виплатити ОСОБА_3 грошову винагороду в розмірі 1000 грн. задоволенню не підлягають.

Однак, вищезазначене не було враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови.

У відповідності до п.п.1, 4 ч.1 ст.202 КАС України неповне зясування обставин у справі, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2016 року по справі № 820/334/16 підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про зобовязання ГУМВС України в Харківській області перерахувати та виплатити грошову винагороду в розмірі 1000 грн. з прийняттям у цій частині нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст.ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України в Харківській області задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2016р. по справі № 820/334/16 скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України в Харківській області про зобовязання перерахувати та виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. (грошова винагорода).

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2016р. по справі № 820/334/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 31.05.2016 р.