Справа № 826/3393/16
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3393/16 Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А. Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
У Х В А Л А
30 травня 2016 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ключковича В.Ю.,
суддів Губської О.А.,

за участю секретаря Шевчук К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 березня 2016 року справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), третя особа: Міністерство оборони України про визнання незаконним наказу №183 від 31.07.2015,
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Командира військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), третя особа: Міністерство оборони України, в якому просив визнати незаконним наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 31.07.2015 р. № 183 (по стройовій частині) про звільнення - ОСОБА_1 наказом командира 30 окремої гвардійської механізованої бригади від 31.07.2015 р. №120-рс з військової служби за призовом по мобілізації у запас через службову невідповідність.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 березня 2016 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі ст.ст.99, 100 КАС України.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, позивач зазначає, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини щодо поважності причин пропуску звернення з позовом до суду, що мають значення для справи, висновку суду не відповідають обставинам справи, припустивши порушення застосування норм матеріального та процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 199, п. 4 ч. 1 ст. 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її і направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить визнати незаконним наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 31.07.2015 р. № 183 (по стройовій частині) про звільнення - ОСОБА_1 наказом командира 30 окремої гвардійської механізованої бригади від 31.07.2015 р. №120-рс з військової служби за призовом по мобілізації у запас через службову невідповідність.
Судом першої інстанції правильно встановлено зі змісту позовної заяви , що про оскаржуваний наказ позивач дізнався 9 грудня 2015 року під час ознайомлення з матеріалами адміністративної справи №806/4934/15 Житомирського окружного адміністративного суду за позовом ОСОБА_1 до в/ч п/п НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
Враховуючи, що з оскаржуваним наказом позивач був ознайомлений 09.12.2015, а за захистом порушених прав звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва лише у лютому 2016 року, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність залишення адміністративного позову без розгляду у зв`язку з тим, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується та вважає його передчасним з огляду на таке.
Частиною 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
При цьому, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Після закінчення цього часу особа не втрачає права звернутися із адміністративним позовом, але у задоволенні цього позову може бути відмовлено на тій підставі, що пропущено строк звернення.
Відповідно до частини 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина 3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.
Таким чином, суд приймає ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо позивачем не дотримано визначеного ст.99 КАС України строку звернення до адміністративного суду та судом не знайдено підстав для визнання причин пропуску встановленого строку поважними.
З матеріалів справи вбачається, що із позовною заявою до Окружного адміністративного суду м. Києва ОСОБА_1 звернувся 29 лютого 2016 року (згідно відбитку поштового штемпеля на конверті (а.с.47), тобто із пропуском встановленого ч.3 ст.99 КАС України місячного строку звернення до адміністративного суду.
Разом з тим, апелянт звертає увагу на наявність відповідної поважної підстави для пропуску зазначеного строку, а саме, позивач 31.12.2015, тобто у встановлений строк звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до командира військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), третя особа Міністерство оборони України про визнання п. 16 наказу №183 від 31.07.2015 командира в/ч п/п НОМЕР_1 незаконним.
Наведена обставина підтверджується відміткою на позовній заяві, яка отримана Шевченківським районним судом м. Києва за вхід. №101036 від 31.12.2015 (а.с.53).
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 року у справі №761/620/16-ц, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.56), у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) третя особа: Міністерство оборони України, про визнання незаконним наказу про звільнення відмовлено. Відмовляючи у відкритті провадження, Шевченківський районний суд м. Києва керувався положеннями п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, згідно вимог якої суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах цивільного судочинства.
Копію ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 року у справі №761/620/16-ц ОСОБА_1 було направлено згідно супровідного листа від 29 січня 2016 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.55), однак доказів коли саме ОСОБА_1 отримав копію ухвали місцевого суду у справі №761/620/16-ц матеріали справи не містять.
В свою чергу, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що на момент подачі позову до Окружного адміністративного суду м. Києва (29.02.2016), ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 року у справі №761/620/16-ц ним отримано не було, а про відмову у відкритті провадження у Шевченківському районному суді м. Києва останній дізнався тільки 04.03.2016 при намаганні засувати рух справи за його позовною заявою.
Отже, враховуючи, що 09.12.2015 ОСОБА_1 дізнався про оспорюваний наказ, а до Шевченківського районного суду м. Києва звернувся 31.12.2015, колегія суддів вважає, що позивачем при зверненні за захистом своїх прав та інтересів у суд не було пропущено встановлений ст.99 КАС України строк.
При цьому, враховуючи, що супровідний лист Шевченківського районного суду м. Києва про направлення ОСОБА_1 копії ухвали у справі №761/620/16-ц датований 29.01.2016, а також відсутність доказів на підтвердження її отримання ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що звертаючись із адміністративним позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва, позивачем не пропущено місячний строк з часу прийняття ухвали Шевченківським районним судом м. Києва від 12.01.2016.
Наведену підставу пропуску строку звернення до адміністративного суду, колегія суддів вважає поважною, а помилка позивача щодо обрання суду відповідної юрисдикції не може бути підставою для перешкоджання в доступі до правосуддя, враховуючи, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ, що закріплено в ч.1 ст.2 КАС України.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності поважних причин пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду та, в свою чергу, відсутності підстав для залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції є передчасною.
Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, що на думку колегії апеляційного адміністративного суду, не дотримано судом першої інстанції.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, у зв`язку з чим така підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Керуючись статтями 195, 196, 199, 202, 204, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 березня 2016 року скасувати.
Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), третя особа: Міністерство оборони України про визнання незаконним наказу №183 від 31.07.2015 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складено та підписано 30.05.2016.

Головуючий суддя: В.Ю.Ключкович

Судді: О.А. Губська

І. Й. Петрик

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Губська О.А.

Петрик І.Й.