Справа № 826/19533/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 травня 2016 року № 826/19533/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГУТА-Україна»
до третя особаДержавного підприємства «Національні інформаційні системи» Залізничний відділ державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим
прозобов'язання вчинити певні дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ГУТА-Україна» (далі по тексту - позивач) звернулось з позовом до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» (далі по тексту - відповідач), за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Залізничного відділу державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим про:

- зобов'язання відповідача вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстраційний запис №10997223, контрольна сума 90429ГВБВ9.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач на підставі судового рішення від 11.02.2015р. №755/31397/14-ц Дніпровського районного суду міста Києва зобов'язаний вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстраційний запис №10997223, контрольна сума 90429ГВБВ9.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з'явилися, заперечень проти позову до суду не надали.

У зв'язку з неприбуттям у судове засідання представників відповідача та третьої особи, суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи в подальшому в порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Залізничним відділом державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим накладено арешт на автомобіль марки HYUNDAI SONATA, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить позивачу та який зареєстрований в Сімферопольському ВРЕР при УДАІ ГУ МВС України в АРК 30.07.2008р.

До Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено відповідний реєстраційний запис №10997223, контрольна сума 90429ГВБВ9.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 11.02.2015р. №755/31397/14-ц позов ПАТ «Страхова компанія «ГУТА-Україна» задоволено, знято арешт з автомобіля марки HYUNDAI, модель - SONATA, тип - легковий сєдан, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) КМНЕМ41ВР3А921349 реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за ВАТ "Страхова Компанія "Гута-Україна", накладений постановою державного виконавця Залізничного відділу Державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим від 28.03.2011р., Ав 217409.

12 червня 2015 року Дніпровським районним судом міста Києва у вказаній справі видано виконавчий лист.

Листом від 23.03.2015р. №01-06/280 позивач звернувся до відповідача в якому, на підставі судового рішення від 11.02.2015р. у справі №755/31397/14-ц та відповідно до Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №830 від 05.07.2004р. просив надати роз'яснення про подання заяви про припинення обтяження.

Листом від 10.04.2015р. №9291/01-08 відповідач повідомив позивача, що враховуючи те, що боржник - Залізничний відділ державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим не має змоги безпосередньо звернутися до обтяжувача з вимогою щодо подачі заяви про припинення обтяження в Державному реєстрі та судове рішення від 11.02.2015р. №755/31397/14-ц не містить достатньо ідентифікуючих даних запису (реєстраційного номеру та контрольної суми) у Державному реєстрі, а також в резолютивній частині ухвали відсутні будь-які зобов'язання щодо вчинення відповідачем тих чи інших дій, вказане судове рішення може бути виконано відповідно до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, шляхом подання державною виконавчою службою на адресу реєстраторів постанови про відкриття виконавчого провадження.

Зазначеним листом також повідомлено позивача, що внесення до Державного реєстру відомостей про припинення обтяження рухомого майна може бути здійснене на підставі: - ухвали суду, що виконується в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» (постанова про відкриття виконавчого провадження із зазначенням реєстраційного номеру та контрольної суми запису); - ухвали суду, з ідентифікатором запису (реєстраційним номером та контрольною сумою запису) та зобов'язанням відповідача вилучити запис з Державного реєстру.

Листом №01-06/309 від 16.06.2015р. позивач звернувся до Міністерства юстиції України, в якому просив визначити відділ державної виконавчої служби який на підставі виконавчого листа виданого 12 червня 2015 року Дніпровським районним судом міста Києва у справі №755/31397/14-ц буде виконувати судове рішення.

Листом №18471-0-33-15/20.3 від 23.07.2015р. Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повідомив, що згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Автономної Республіки Крим та м. Севастополя є тимчасово окупованою.

Таким чином, діяльність територіальних органів Міністерства юстиції України, у тому числі органів державної виконавчої служби, на зазначених територіях є об'єктивно неможливою.

В зв'язку із вищевикладеним на даний час у Департаменті державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, з об'єктивних причин, відсутня можливість зобов'язати посадових осіб органів державної виконавчої служби Автономної Республіки Крим і м. Севастополя вжити заходів виконання рішень суду, інших органів (посадових осіб), що належать до компетенції даних органах державної виконавчої служби та вжити відповідних заходів реагування до вказаних посадових осіб.

На даний час на законодавчому рівні не врегульовано питання щодо порядку виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб) на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, в зв'язку із чим надати роз'яснення норм чинного законодавства з даного приводу не виявляється можливим.

Вважаючи, що відповідач на підставі судового рішення від 11.02.2015р. №755/31397/14-ц Дніпровського районного суду міста Києва зобов'язаний вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстраційний запис №10997223, контрольна сума 90429ГВБВ9, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи дану справу, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18.11.2003р. №1255-ІV обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна.

Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов'язки, встановлені законом та/або договором.

Вимоги до правочину, на підставі якого виникає обтяження, встановлюються законом.

Статтею 37 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено, що до публічних обтяжень належать:

1) податкова застава;

2) накладення арешту на рухоме майно на підставі рішення суду для забезпечення цивільного позову або при порушенні провадження у справі про банкрутство громадянина-підприємця;

3) звернення стягнення на рухоме майно відповідно до рішення суду, винесеного за позовом, який стосується виконання незабезпечених зобов'язань боржника;

4) пункт 4 частини першої статті 37 виключено

5) накладення арешту на рухоме майно на підставі рішень уповноважених органів у випадках, встановлених законом;

6) інші обтяження рухомого майна, які кваліфікуються публічними.

Порядок встановлення і зміст окремих видів публічних обтяжень визначаються законом. Публічне обтяження набирає чинності з моменту його реєстрації в Державному реєстрі.

Згідно з статтею 41 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" публічне обтяження припиняється на підставі рішення уповноваженого органу з дня набрання ним законної сили. Публічне обтяження також припиняється внаслідок реалізації прав, що випливають із змісту публічного обтяження.

Відомості про припинення публічного обтяження підлягають реєстрації протягом п'яти днів із дня його припинення. Обов'язок щодо здійснення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган або на уповноважену ним особу.

Уповноважений орган несе відповідальність у встановленому законом порядку за порушення обов'язку щодо реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження.

Відповідно до частини першої статті 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються: 1) відомості про обтяжувача та боржника: для юридичних осіб - резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України; для юридичних осіб - нерезидентів - найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу; для фізичних осіб - громадян України - прізвище, ім'я, по батькові, адресу постійного місця проживання та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів; для фізичних осіб - іноземців або осіб без громадянства - прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), адресу постійного місця проживання за межами України; 2) посилання на підставу виникнення обтяження та його зміст. Для забезпечувальних обтяжень також зазначаються розмір та строк виконання вимоги обтяжувача. Для обтяження, яке виникає на підставі рішення суду про стягнення грошових коштів, та обтяження, відповідно до якого накладається арешт на рухоме майно для забезпечення цивільного позову, зазначається розмір вимоги обтяжувача; 3) опис рухомого майна, що є предметом обтяження, достатній для його ідентифікації; 4) відомості про заборону чи обмеження права боржника відчужувати предмет обтяження.

Як передбачає частина друга статті 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", держатель або реєстратор Державного реєстру вносить запис до Державного реєстру про відомості, що містяться в заяві обтяжувача. Запису присвоюється реєстраційний номер.

Частина п'ята статті 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачає, що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Відповідно до пункту 1 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року №830 (далі по тексту - Порядок), державна реєстрація обтяжень рухомого майна проводиться з метою забезпечення виконання зобов'язань і захисту прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна та надання в інтересах цих осіб інформації про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна.

За правилами пунктів 6, 7 Порядку відомості про обтяження рухомого майна вносяться до Реєстру на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи або рішення суду.

Заяву про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження (далі - заява) підписує обтяжувач. Якщо обтяжувачем є юридична особа, підпис її уповноваженої особи скріплюється печаткою. У разі коли заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача.

Під час подання заяви обтяжувач пред'являє паспорт чи інший документ, що посвідчує особу, а у разі, коли уповноважена ним особа діє від імені обтяжувача фізичної чи юридичної особи, - відповідну довіреність.

У заяві зазначаються: 1) відомості про обтяжувача та боржника: для юридичних осіб - резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код; для юридичних осіб - нерезидентів - найменування, місцезнаходження та держава, в якій зареєстрована особа; для фізичних осіб - громадян України - прізвище, ім'я та по батькові, постійне місце проживання та ідентифікаційний номер; для фізичних осіб - іноземців чи осіб без громадянства - прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), постійне місце проживання за межами України; 2) посилання на підставу виникнення обтяження та його зміст; 3) опис рухомого майна, що є предметом обтяження, достатній для його ідентифікації; 4) відомості про заборону чи обмеження права боржника відчужувати предмет обтяження.

Реєстратору забороняється вимагати додаткові відомості крім тих, що зазначені в пунктах 6 і 7 цього Порядку.

З наведених правових норм слідує, що необхідною та достатньою підставою для реєстрації припинення обтяження рухомого майна є подання обтяжувачем належним чином оформленої заяви або наявність рішення суду.

Водночас обтяження, по своїй суті є обмеженням, що може бути застосоване виключно у відношенні до боржника; у свою чергу, за визначенням статті 2 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", боржник - це особа, яка має виконати на користь обтяжувача забезпечене обтяженням зобов'язання, або майновий поручитель за таким зобов'язанням; особа, у володінні якої знаходиться майно, що належить обтяжувачу; особа, яка має виконати на користь обтяжувача зобов'язання за договором, на підставі якого виникло договірне обтяження; особа, яка відступила право вимоги, що є предметом обтяження.

Боржником у справі №755/31397/14-ц є - Залізничний відділ державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, а тому він, як обтяжувач рухомого майна повинен звернутися з заявою про припинення обтяження.

У той же час, відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Зважаючи на ту обставину, що згідно Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на окупованій території України" територія АРК та м. Севастополь є тимчасово окупованою територією, діяльність територіальних органів Міністерства юстиції України на ній не можливо, що виключає можливість подання обтяжувачем - Залізничним відділом державної виконавчої служби Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим відповідної заяви, суд з урахуванням того, що судові рішення є підставою для припинення реєстрації обтяження рухомого майна, з метою належного захисту прав позивача, приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення адміністративного позову.

Частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 73,08грн. з бюджетних асигнувань Державного підприємства «Національні інформаційні системи».

Керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГУТА-Україна» задовольнити повністю.

Зобов'язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» (м. Київ, 04053, вул. Артема, 73, ) вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстраційний запис №10997223, контрольна сума 90429ГВБВ9.

Присудити з бюджетних асигнувань Державного підприємства «Національні інформаційні системи» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГУТА-Україна» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 73,08грн.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко