Справа № 153/436/16-а
Суддя: Любинецька-Онілова А. Г.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2016 р. Справа153/436/16-а

Категорія 18

Код суду: 231

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Любинецької-Онілової А.Г.

за участю секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль

справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_2 до лейтенанта поліції інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Вінниця ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2016 року позивач ОСОБА_2 заявив адміністративний позов до лейтенанта поліції інспектора роти №2 батальйону УПП м. Вінниця ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України. До початку судового розгляду позивач подав заяву про зменшення позовних вимог. Вказав, що 03.04.2016 близько 15 години він керуючи автомобілем Опель Комбо д.н.з. НОМЕР_1, рухався по проспекту Коцюбинського в м. Вінниця. В автомобілі разом з ним була його вагітна дружина ОСОБА_4 Раптом ОСОБА_4 відчула різкий біль в області живота та її стало нудити. Вона попросила зупинити автомобіль. Позивач зазначив, що по праву сторону від себе помітив заїзний "карман", де було припарковано 4-5 автомобілів, між якими він вимушено зупинився, щоб надати допомогу своїй вагітній дружині, включивши аварійну світлову сигналізацію. Ще не встиг вимкнути двигун, як до автомобіля підбіг інспектор патрульної поліції, представився ОСОБА_3, та повідомив, що він здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п. 15.9 ПДР та зажадав для перевірки документи. Він пред'явив інспектору водійське посвідчення та технічний паспорт на автомобіль, пояснив йому ситуацію, що склалася, сказав, що зупинка вимушена і він негайно переставить автомобіль в інше місце. Вийшовши із автомобіля, допоміг вийти з автомобіля дружині, їй було погано, вона попросила води, але як тільки він зійшов з проїжджої частини на тротуар, ОСОБА_3 та ще один інспектор схопили його за руки та почали тягнути назад до автомобіля. Після чого ОСОБА_3 знову попросив предявити водійське посвідчення та технічний паспорт на автомобіль. Після цього ОСОБА_3 попросив предявити поліс цивільного страхування. Однак, знаходячись у розгніваному стані та переживаючи за стан своєї дружини він не мав змоги передати інспектору для ознайомлення страховий поліс. Позивач посилається на те, що відповідно до ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» водій зобовязаний мати при собі та на вимогу поліцейського предявляти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів. Позивач зазначає, що Правила Дорожнього руху не передбачають ці випадки, тому вони чітко встановлені п.21.2 ст. 21 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власник наземних транспортних засобів», відповідно до яких контроль за наявністю договорів обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Оскільки ПДР він не порушував, учасником ДТП не був, тому інспектор взагалі незаконно вимагав у нього для перевірки будь-які документи, у тому числі поліс цивільного страхування. Позивач посилається на те, що відповідачем безпідставно відносно нього винесено постанову про адміністративне правопорушення за непредявлення під час перевірки поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить суд скасувати постанову від 03.04.2016 серії ПС2 №759098 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та закрити справу, у звязку з відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. 10.05.2016 за вх..№2587 позивач надав суду письмову заяву із клопотанням справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач лейтенант поліції інспектора роти №2 батальйону УППп м. Вінниця ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про місце, дату та час судового засідання повідомлений у встановленому ст. ст.33, 34 КАС України порядку судовою повісткою, про причини неявки не повідомив. На підставі ст.128 ч.4 КАС України судом ухвалено провести судовий розгляд справи без участі позивача, клопотання якого задоволено, а також відповідача субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду справи.

Дослідивши усі докази, суд вважає частково доведеними ті обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Відповідно до ст. 71 ч.2, 6 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Оскільки відповідачем на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 25.04.2016 про відкриття провадження у справі та на запит про витребування доказів в порядку ст.110 ч.2 п.1 КАС України не надано заперечень та будь-яких доказів на підтвердження обставин, на які він посилається в оскаржуваній постанові, суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів. Натомість на підтвердження наведених у позові обставин позивач надав письмові докази, які не суперечать один одному щодо фактичних обставин і підтверджують його доводи.

Судом встановлено такі обставини.

Із дослідженої судом постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2№759098 від 03.04.2016 встановлено, що позивача притягнуто до відповідальності у тім, що він 03.04.2016 о 03 годині 37 хвилин в м. Вінниця по просп.. Коцюбинського, 30 здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена» та порушив п.п.15, а під час перевірки документів водій не мав при собі та не предявив поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП. Із копії полісу №АЕ/6382889, дата укладення договору - 01.04.2016 встановлено, що ОСОБА_2 видано поліс №АЕ/6382889 на автомобіль Опель Комбо д.н.з. НОМЕР_1, строк дії якого з 02.04.2016 по 01.04.2017 страховою компанією «Країна». Із копії довідки, виданої Вінницьким міськими клінічним пологовим будинком №1 від 11.04.2016 №170 встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку по вагітності в ВМКПБ м.Вінниця.

Як на підставу своїх вимог позивач ОСОБА_2 посилається на недотримання відповідачем вимог ст.16 Закону України «Про дорожній рух» та п. 21.2. ст.21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Тобто, виходячи зі змісту вказаної норми, наявний у позивача страховий поліс №АЕ/6382889 він зобовязаний був предявити відповідачу лише у випадку, передбаченому законом. Зокрема, це передбачено п. 21.2. ст.21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого контроль за наявністю договорів обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Тобто, такими випадками є - складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Відповідно ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідачем повинні бути зясовані: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем не надано доказів про дотримання ним вимог ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» та п. 21.2. ст.21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» під час зупинки транспортного засобу позивача. Позивачем надано пояснення та доказ про наявність у нього поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент вимушеної зупинки транспортного засобу 03.04.2016. Відсутні докази про те, що вимога відповідача була висунута позивачеві при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. З урахуванням наведеного, суд вважає доведеною у обставину, на яку посилається позивач, що відповідач у вказаній ситуації не мав підстав вимагати у нього для перевірки страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Оцінюючи усі докази, суд приходить до висновку про те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем не дотримано вимог ст.ст.7, 248, 249, 268, 280 КУпАП, чим порушено права та законні інтереси позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відсутні докази того, що позивачеві під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було забезпечено право на захист. Крім цього, в змісті оскаржуваної постанови міститься дописка про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, однак, відсутні відомості про накладення на нього адміністративного стягнення за вказаною статтею.

Будь-які інші належні та допустимі докази вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП відсутні.

З огляду на зазначене вище оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності та враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного належного доказу стосовно правомірності оскаржуваної постанови та наявності у діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, суд приходить до висновку про відсутність в діях позивача складу вказаного правопорушення.

З урахуванням наведеного суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_2 і має підстави для їх задоволення у повному обсязі.

Оскільки позов задоволено, суд за правилами ч.3 ст.94 КАС України, має підстави присудити позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача здійснені ним та документально підтверджені судові витрати, за ставкою судового збору, встановленою ст.4 ч.3 п.1 п.п. 3 Закону України «Про судовий збір» 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 551 гривня 20 копійок за позовною вимогою немайнового характеру.

Керуючись ст. ст. 6, 11, 71, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, на підставі ст.55 Конституції України, ст.ст.288, 289, 293 ч.1 п.3 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Скасувати Постанову серії ПС2 №759098 від 03 квітня 2016 року, про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 126 КУпАП - та стягнення штрафу у сумі 425 гривень (подвійний розмір - 850 гривень) та закрити провадження у справі.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у місті Вінниця.

Постанова може бути оскаржена повністю або частково до Вінницького апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу Адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий А.Г.Любинецька-Онілова