Справа № 812/513/15
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Басова Н.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року справа №812/513/15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., за участю секретаря судового засідання Святодух О.Б., за участю представника позивача ОСОБА_2, діючу за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року у справі № 812/513/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України в Луганській області про стягнення суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету за декларацією з ПДВ за листопад 2012 року у розмірі 7 322,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Луганськтепловоз» звернулось до Луганського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України в Луганській області про стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету за декларацією з ПДВ за листопад 2012 року у розмірі 7 322,00 грн. (а.с. 3-9 т. 1).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року адміністративний позов задоволено, стягнуто з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства Луганськтепловоз суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за декларацією з податку на додану вартість за листопад 2012 року, у розмірі 7 322,00 грн. (а.с. 24-30 т. 2).

Не погодившись з судовим рішенням, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників податків у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року у справі № 812/513/15 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначено, що сума податку на додану вартість у розмірі 7 322,00 грн., заявлена до відшкодування у декларації за листопад 2012 року, яку Товариство просить стягнути, залишається не підтвердженою у контролюючого органу відсутні підстави для направлення відповідного висновку до органу казначейства до відшкодування заявленої суми, а платник податків не має права на отримання такого відшкодування.

Щодо обраного позивачем способу захисту своїх прав інспекції зазначає, що відшкодування з Державного бюджету України податку на додану вартість є виключним повноваження податкових органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості.

Крім того, апелянт вважає, що строк звернення до суду із даним позовом позивачем порушено з огляду на положення ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 63-67 т.2).

Представник позивача у судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у запереченнях, наданих до канцелярії суду 31 травня 2016 року, просила суд залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Представники відповідачів у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

01 червня 2016 року від представника Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника інспекції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглядає дану справу відповідно до вимог ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Публічне акціонерне товариство Луганськтепловоз () є юридичною особою, зареєстрованою Виконавчим комітетом Луганської міської ради 18 червня 2003 року (а.с.19, 20 т. 1). Як платник податків перебуває на обліку у Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську (а.с. 21 т.1). Є платником податку на додану вартість (а.с.21 т. 1).

19 грудня 2012 року Товариство подало до податкової інспекції податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2012 року за № НОМЕР_1 з обовязковими додатками та уточнюючий розрахунок податкових зобовязань з податку на додану вартість у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок за листопад 2012 року в якій позивачем визначена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 24 684 282,00 грн. (а.с.81-85 т. 1).

Згідно із Довідкою про залишок суми відємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Додаток 2) та Розрахунком суми бюджетного відшкодування (Додаток 3), бюджетне відшкодування податку на додану вартість в сумі 24 684 282,00 грн. за листопад 2012 року, сформовано з урахуванням залишку відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та податкового кредиту, нарахованого за попередні звітні (податкові) періоди (а.с.89, 90 т. 1).

До податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2012 року Товариство додало заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (а.с.91 т. 1).

У відповідності із вимогами пункту 200.11 статті 200 Податкового кодексу України спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м.Луганську Державної податкової служби проведена документальна позапланова виїзна перевірка достовірності та законності нарахування публічним акціонерним товариством Луганськтепловоз заявленого бюджетного відшкодування в податкових деклараціях з податку на додану вартість за листопад 2012 року, уточнюючому розрахунку до податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2012 року, за листопад 2012 року, результати якої оформлено актом від 07 лютого 2013 року № 19/14-0/05763797, відповідно до висновків якого встановлено завищення суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, на суму 482 722,00 грн., та у звязку з неотриманням матеріалів зустрічних звірок по ланцюгу постачання від органів ДПС, неможливо підтвердити відображену позивачем у декларації за жовтень та листопад 2012 року та уточнюючому розрахунку до декларації за жовтень 2012 року суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 4 264 867,22 грн., у тому числі за жовтень 2012 року 2 484 273,91 грн., за листопад 2012 року 1 780 593,31 грн. (а.с.4-15 т. 2)

Право публічного акціонерного товариства Луганськтепловоз на бюджетне відшкодування податку на додану вартість за листопад 2012 року в сумі 482 722,00 грн., яке не підтвердив контролюючий орган за даними перевірки, підтверджено судовим рішенням - постановою Луганського окружного адміністративного суду від 11 липня 2013 року у справі №812/2360/13-а, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2013 року (а.с.204-212, 213-220 т. 1).

Згідно з банківською випискою про операції за 25 квітня 2013 року та довідкою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Луганську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про розмір залишку невідшкодованих сум податку на додану вартість, що рахується в бюджетній заборгованості, по декларації з податку на додану вартість за листопад 2012 року, станом на 10 листопада 2015 року із суми, заявленої до відшкодування в декларації за листопад 2012 року, фактично товариству відшкодовано 24 528 673,00 грн., залишок бюджетної заборгованості за листопад 2012 року становить 155 609,00 грн. основної заборгованості (а.с.16-17 т. , а.с.21 т. 2).

Спірним питанням даної справи є правомірність заявлених вимог позивача щодо стягнення з Державного бюджету України суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за декларацією з податку на додану вартість за листопад 2012 року у розмірі 7 322,00 грн.

При прийнятті спірного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Товариством правомірно заявлені вимоги щодо стягнення з Державного бюджету України суми податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню, при цьому ним вибрано вірний спосіб захисту своїх порушених прав.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (в редакції, чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.п. 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) бюджетне відшкодування це відшкодування відємного значення ПДВ на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування ПДВ за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Алгоритм дій державних органів щодо відшкодування з Державного бюджету України (бюджетного відшкодування) податку на додану вартість врегульовано у статті 200 ПК України.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.3 ст. 200 кодексу).

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (пункт 200.7 ст. 200 ПК України).

Відповідно до п. 200.10 ст. 200 ПК України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету (пункт 200.12 ст. 200 ПК України).

На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган Державного казначейства України видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби (пункт 200.13 ст. 200 ПК України).

Кабінет Міністрів України постановою від 17 січня 2011 року № 39 затвердив Порядок взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість (чинного на час виникнення спірних правовідносинах; далі Порядок), яким визначено механізм їх взаємодії.

За змістом пункту 9 Порядку протягом пяти операційних днів після отримання висновку орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування ПДВ з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку.

Як встановлено в судовому засіданні та не спростовується сторонами, на суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню за декларацією з податку на додану вартість за листопад 2012 року у розмірі 7 322,00 грн. податковим органом ніякого рішення-повідомлення не приймалось, а також не направлявся відповідний висновок до органу казначейства з зазначенням суми, яка підлягає відшкодуванню з підстав її не підтвердження,у звязку з відсутністю відповіді на проведення зустрічної звірки.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апелянта про відсутність відповіді щодо проведення зустрічної звірки, оскільки проведення податковим органом такої перевірки не може продовжити визначений законом термін відшкодування з Державного бюджету України податку на додану вартість.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що бюджетне відшкодування податку на додану вартість здійснюється органом державного казначейства з дотриманням процедури та на умовах, встановлених ст. 200 ПК України та Порядком, на підставі податкової декларації та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації у пятиденний термін з дня надходження від податкового органу висновку.

Цей порядок не передбачає бюджетне відшкодування податку на додатну вартість у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) зі здійсненням судового контролю над рішеннями податкових органів, ухвалених за результатами перевірки сум податку на додатну вартість, заявлених до відшкодування або окремо від здійснення такого контролю.

Колегія суддів дійшла висновку, що відшкодування з Державного бюджету України податку на додатну вартість є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості.

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 16 вересня 2015 року за наслідками розгляду за винятковими обставинами у звязку з наявністю підстави, встановленої пунктом 1 частини 1 статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України, - неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, справи за позовом приватного акціонерного товариства «Донагроімпекс» (далі Товариство) до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Донецькій області, Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області, Управління Державної казначейської служби у м. Донецьку Донецької області про стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість.

Згідно із ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п. 1 і 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

За таких обставин рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість є помилковим з огляду на те, що така вимога позивача не є правильним способом захисту прав платника податку. В цьому випадку правильним способом захисту позивача є вимога про зобовязання відповідача до виконання покладених на нього Законом і підзаконними актами обовязків щодо надання органу казначейства висновку щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету.

Щодо посилання апелянта на порушення позивачем строку звернення до суду у спірних правовідносинах, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції в частині застосування норм ст. 102 ПК України щодо подання заяви про відшкодування грошових зобовязань не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування, а не норм ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, відтак, строк звернення до суду із даним позовом не пропущено.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо правомірності заявлених позовних вимог відповідно, а відтак, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню згідно ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби - задовольнити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року у справі № 812/513/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України в Луганській області про стягнення суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету за декларацією з ПДВ за листопад 2012 року у розмірі 7 322,00 грн. скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволені позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Луганську Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України в Луганській області про стягнення суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з бюджету за декларацією з ПДВ за листопад 2012 року у розмірі 7 322,00 грн. відмовити.

Вступну та резолютивну частини постанови прийнято в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 01 червня 2016 року.

Повний текст постанови виготовлено 01 червня 2016 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_3

ОСОБА_4