Справа № 286/1037/16-а
Суддя: Вачко В. І.
Дата ухвалення: 2016-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/1037/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2016 року

Суддя Овруцького районного суду Житомирської області Вачко В. І. , розглянувши у скороченому провадженні в місті Овруч справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобовязання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача Головного управління управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у відновленні виплати пенсії та зобов'язати його відновити виплату раніше призначеної пенсії з 01.06.2015 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», мотивуючи тим, що працює на посаді судді Народицького районного суду Житомирської області. З 01.04.2015 року позивачу було зупинено виплату пенсії, яка була призначена за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З 01.06.2015 року посада судді, на якій позивач працює, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій та статус суддів», а отже підстави для невиплати призначеної пенсії за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутні.

Відповідач подав письмові заперечення на адміністративний позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Житомирській області, як одержувач пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 01.04.2015 року Управління відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII призупинило виплату позивачу пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У грудні 2015 року позивач звернувся до Управління із заявою про поновлення виплати пенсії, починаючи з 01.06.2015 року. Проте листом Головного управління ПФУ в Житомирській області від 31.12.2015 року № 1771/Д-11 в задоволенні заяви про поновлення позивачу виплати пенсії відмовлено з мотивів того, що з 01.04.2015 року по даний час позивач продовжує перебувати на посаді судді, тому призначена пенсія не виплачується правомірно, відтак в Управління відсутні правові підстави для відновлення з 01.06.2015 року виплати призначеної пенсії.

Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовими актами.

02.03.2015 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року, який набрав чинності з 01.04.2015 року.

Вказаним Законом (п.4 розділу 1) внесено зміни в ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно з якими тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Крім того, згідно з п.2 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Станом на 01.04.2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно давала право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій та статус суддів», у зв'язку з чим відповідачем було припинено виплату пенсії позивачу з 01.04.2015 року.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність зокрема норми Законом України «Про судоустрій та статус суддів» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

На даний час особам, які підпадають під дію Закону України «Про судоустрій та статус суддів», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01.06.2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій та статус суддів», у зв'язку з чим з 01.06.2015 року відпали передбачені ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до вказаного Закону.

Проте 24.12.2015 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VIII від 24.12.2015 року, який набрав чинності з 01.01.2016 року.

Вказаним Законом (пп.2 п.5 розділу 1) повторно внесено зміни в ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно з якими тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Тобто з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії були відсутні.

У позові позивач просить відновити виплату пенсії з 01.06.2015 року. Із вказаним позовом до суду позивач звернувся 20.04.2016 року.

Статтею 99 КАС України встановлено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до вимог діючого пенсійного законодавства України виплата фізичним особам пенсії здійснюється щомісячно за поточний місяць. Відтак, про припинення виплати йому пенсії позивач знав з квітня 2015 року. А як випливає із змісту позову, зокрема його нормативно-правового обгрунтування, про порушення своїх прав позивач повинен був дізнатися з червня 2015 року, оскільки до 01.06.2015 року не був прийнятий спеціальний закон щодо призначення пенсій, з яким законодавець повязував обставину відновлення виплати пенсій. Тобто вимога позивача про відновлення виплати пенсії за період з 01.06.2015 року по 19.10.2016 року заявлена із пропуском шестимісячного строку звернення до суду. Наведену в позові обставину того, що відповідач у відповідь на неодноразові звернення позивача повідомив про мотиви невиплати йому пенсії лише у 2016 році, а до цього він нібито був необізнаний про порушення своїх прав, суд не вважає поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки позивач звертався до відповідача саме у звязку із порушенням своїх прав. Відтак, відповідно до ст.100 КАС України в частині заявлених вимог за період з 01.06.2015 року по 19.10.2016 року позов відлягає залишенню без розгляду.

З огляду на вищевикладене в сукупності, виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати з 20.10.2015 року по 31.12.2015 року.

За таких обставин, слід визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Житомирській області щодо відмови у відновленні виплати пенсії та зобов'язати його відновити позивачу виплату пенсії, яка призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» - з 20.10.2015 року по 31.12.2015 року.

У відповідності до ст.267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 551,21 грн.

У відповідності до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Згідно з ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 8-11, 18, 69, 71, 122, 160, 161, 162, 183-2, 267 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задоволити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у відновленні виплати пенсії ОСОБА_1, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з 20.10.2015 року по 31.12.2015 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відновити з 20.10.2015 року по 31.12.2015 року виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо відмови у відновленні виплати пенсії з 01.06.2015 року по 19.10.2015 року та зобовязання відновити виплату пенсії з 01.06.2015 року по 19.10.2015 року залишити без розгляду.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Зобовязати Головне Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виконати постанову негайно у межах суми платежу за один місяць та подати звіт про виконання судового рішення протягом 1 місяця з дня набрання постановою законної сили.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 551,21 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.

На постанову суду до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Овруцький районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга на протязі десяти днів з дня отримання копії постанови, з одночасним направленням копії скарги до Житомирського апеляційного адміністративного суду особою, яка її подає.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_2