Справа № 805/32/16-а
Суддя: Ханова Раїса Федорівна
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голошивець І. О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року справа №805/32/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ,вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

судді: Василенко Л.А.

ОСОБА_2

при секретарі судового

засідання: ОСОБА_3

за участю:

позивача: ОСОБА_4

представника відповідача : не зявився

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Донецького окружного адміністративного суду

від 23 березня 2016 року

по адміністративній

справі № 805/32/16-а

за позовом ОСОБА_4

до Головного управління Національної поліції в

Донецькій області,

Приморського відділення поліції Маріупольського відділу

поліції Головного управління Національної поліції

в Донецькій області,

Головного управління Міністерства внутрішніх справ

України в Донецькій області,

Маріупольського міського управління Головного

управління Міністерства внутрішніх справ України

в Донецькій області

про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (надалі позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Приморського відділення поліції Маріупольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Маріупольського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про зобов'язання Головного управління Національної поліції в Донецькій області вирішити питання позивача і надати обґрунтоване рішення - постанову чи висновок для подальшого звернення (для судових справ); зобов'язання Приморського ВП Національної поліції в м. Маріуполі вирішити питання позивача і надати позивачу обґрунтоване рішення з відповіддю для подальшого звернення (для судових справ); притягнути до відповідальності відповідачів або їх посадових осіб за порушення норм Конституції України, Закону України «Про інформацію» та КПК України. (а.с. 3-4).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено з огляду на безпідставність заявлених вимог (а.с. 110-113).

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити всі позовні вимоги (а.с.117-120).

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, порушуючи Закони України не надало обґрунтованого рішення по суті її заяви від 30 червня 2015 року, в якій ставилось питання щодо наявності технічної можливості діагностувати в організмі позивача імплантанта-мікрочіпа (датчика). Вважає, що відповідна техніка є в наявності тільки у правоохоронних органів, оскільки медичні заклади не мають такої можливості, що підтверджується доданою до матеріалів справи відповіддю.

Апеляційний розгляд справи здійснювався із застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач під час судового розгляду апеляційну скаргу підтримувала, просила її задовільнити в повному обсязі.

Представник відповідачів в судове засідання не зявився, надіслав до суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, які долучені до матеріалів справи. Також представником відповідачів надано клопотання про відкладення розгляду справи, яке розглянуто судом та відхилене з огляду на безпідставність.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_4 30 червня 2015 року звернулась із заявою до начальника Головного управління МВС України в Донецькій області щодо діагностування знаходження в її організмі імплантанта мікрочипа (датчика) за допомогою наявної технічної можливості, який в її організм в 2007 році вживлено у безпритомному стані без її згоди, та за допомогою якого за нею, крім іншого, за її місцезнаходженням, ведеться системне спостереження за допомогою супутникової системи, чим здійснюється вплив на її свідомість, що зашкоджує її здоров'ю, а також призводить до поширення інформації особистого характеру (а.с. 6). Факт подання заяви не є спірним між сторонами.

Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області 30 червня 2015 року передано звернення позивача на розгляд до Приморського районного відділу Маріупольського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, що підтверджується журналом обліку заяв та повідомлень про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с. 77-80). Таким чином, позивач звернулась до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з заявою в межах звернення громадян, проте заява розглянута в межах розгляду кримінального правопорушення.

Висновком, затвердженим начальником Приморського РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області 20 липня 2015 року (зареєстрований 03.08.2015р. за №9734), встановлено, що 20 липня 2015 року до Приморського РВ Маріупольського МУ з заявою звернулась гр. ОСОБА_4 за фактом вживлення в її організм стороннього предмету (мікрочипа). В ході перевірки були допитані сусіди, які не підтвердили факти, вказані у заяві, свідків та очевидців за даним фактом встановити не представилось можливим, тому вирішено заяву вважати розглянутою та про прийняте рішення повідомити ОСОБА_4 (а.с. 81).

Приморський районний відділ Маріупольського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, розглянувши вищевказану заяву, надав 03 серпня 2015 року № 9734 відповідь позивачу, в обґрунтуванні якої зазначено, що за результатами перевірки встановлено відсутність ознак кримінального правопорушення (а.с.7).

Позивач 03 грудня 2015 року звернулась до Приморського відділення поліції в Донецькій області із клопотанням, в якому просить надати їй на руки копію постанови чи висновку за наслідком розгляду її заяви від 30 червня 2015 року (а.с.8).

Приморським відділенням поліції Маріупольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, листом від 07 грудня 2015 року за вих. № 812, на вищевказану заяву надіслано відповідь ОСОБА_4, в якій повідомлено, що заяву від 30 червня 2015 року розглянуто згідно Закону України «Про звернення громадян», про що вже повідомлено заявника листом від 03 серпня 2015 року № 9734. Також, у листі від 07 грудня 2015 року № 812 зазначено, що позивач має право прийти до Приморського відділення поліції та особисто ознайомитись з матеріалами перевірки по вказаній заяві (а.с.9).

Вважаючи, що позивачу не надано обґрунтованих відповідей на її звернення, зокрема на заяви від 30 червня 2015 року та 03 грудня 2015 року, позивач звернулась до суду із даним адміністративним позовом.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що з метою припинення здійснення спостереження за нею, позивач у 2009 році зверталась до Кіровської міжрайонної прокуратури з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які вчинили проти неї та її сім'ї ряд злочинів, а саме - до її організму без її згоди у безпритомному стані було імплантовано безконтактний мікрочип (датчик), за допомогою якого здійснюється постійний контроль за її місцезнаходженням, а також здійснюється вплив на її свідомість, спричинення їй фізичної шкоди та розповсюдження інформації особистого характеру. Вказану заяву було передано до Кіровського МВ ГУМВС України у Донецькій області для розгляду, за результатом розгляду якої прийнято постанову від 14 січня 2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_4 (а.с. 52).

З метою встановлення факту знаходження в організмі позивача мікрочипу, адвокат, з яким ОСОБА_4 уклала договір про надання юридичних послуг, своїм адвокатським запитом №112/09 від 13 жовтня 2009 року до Комунальної лікувально-профілактичної установи «Донецьке обласне клінічне територіальне медичне об'єднання», просив надати інформацію про наявність технічної можливості діагностувати факт знаходження в організмі ОСОБА_4 мікрочипу (датчику), ідентифікатору (а.с.10).

Листом від 27 жовтня 2009 року №01/3174 Комунальна лікувально-профілактична установа «Донецьке обласне клінічне територіальне медичне об'єднання» за наслідком розгляду вказаного адвокатського запиту повідомила, що у ДОКТМО не має технічної можливості встановити наявність мікрочипу (датчику), ідентифікатору в організмі людини (а.с.13).

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України оскаржувана постанова переглянута в межах апеляційної скарги.

Спірним питанням у даній справі є правомірність дій відповідачів щодо надання в межах своєї компетенції відповідей на заяви позивача від 30 червня 2015 року та від 03 грудня 2015 року.

Щодо заяви позивача від 30.06.2015 року колегія суддів зазначає.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі Закон № 393/96-ВР), Законом України «Про інформацію» від 02.10.1992 № 2658-XII (далі Закон № 2658-XII), Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10 жовтня 2004 року №1177 Про затвердження Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2004 р. за № 1361/9960, яке є нормативно-правовим актом в розумінні ч.2 ст.117 Конституції України та підлягає застосуванню відповідно до положень ст.9 КАС України (далі Положення №1177) та іншими нормативно-правовими актами.

Звернення громадян до органів державної влади є їх конституційним правом. Це право закріплено у статті 40 Конституції України, де зазначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 5 Закону № 2658-XII встановлено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів

Відповідно до Закону № 393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, обєднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, обовязків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Закон про звернення забезпечує громадянам можливість для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Частиною 3 статті 3 Закону №393/96-ВР встановлено, що заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Положенням №1177 установлено єдиний для органів внутрішніх справ України, Національної гвардії України, навчальних закладів МВС України, установ, організацій і підприємств системи МВС України порядок приймання, реєстрації, розгляду, узагальнення та аналізу звернень громадян, а також визначає порядок контролю за його дотриманням.

Відповідно до пункту 2.1 Положення №1177, письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю, реєстрації та первинному розгляду з метою визначення їх належності до компетенції органів внутрішніх справ та призначення за ними конкретного виконавця. Про результати розгляду звернення громадянинові повідомляється письмово або усно за його бажанням.

Зазначена норма кореспондується з нормою статті 7 Закону №393/96-ВР.

Відповідно до пункту 5.2 Положення №1177, щодо кожного звернення не пізніше ніж у п'ятиденний термін повинно бути прийняте рішення. Зокрема, передати на вирішення до підпорядкованого чи іншого органу внутрішніх справ (п.п.5.2.2 вказаного Положення).

Так, у день надходження заяви, 30 червня 2015 року Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області передано звернення позивача на розгляд до Приморського районного відділу Маріупольського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, що підтверджується журналом обліку заяв та повідомлень про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с. 77-80).

Відповідно до пункту 4.1 Положення №1177, керівники органів внутрішніх справ та їх заступники при розгляді звернень громадян зобов'язані уважно вникати в їх суть, у разі потреби вимагати у виконавців матеріали їх перевірки, направляти працівників органів внутрішніх справ на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів, уживати інших заходів для об'єктивного вирішення поставлених авторами звернень питань, з'ясовувати і усувати причини та умови, які спонукають громадян скаржитись, якщо це не суперечить чинному законодавству. Безпосередні виконавці при здійсненні перевірок за зверненнями обов'язково спілкуються з їх авторами, з'ясовують усі порушені питання та обставини, детально вникають в їх суть, вживають заходів щодо захисту конституційних прав громадян у межах своєї компетенції відповідно до чинного законодавства.

За результатами перевірки звернення складається мотивований висновок про результати розгляду звернення громадян, який має містити в собі об'єктивний аналіз усіх зібраних матеріалів і повинен відповідати порядку його складання (додаток 9) (п. 4.3 Положення №1177).

Пунктом 4.5 Положення №1177 передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів внутрішніх справ, має права, визначені статтею 18 Закону України "Про звернення громадян".

Згідно із пунктом 4.6 Положення звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі поставлені в них питання, вжиті необхідні заходи і заявникам дані вичерпні відповіді.

За результатом проведеної перевірки, відповідно до Положення №1177, складений Висновок, затверджений начальником Приморського РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області 20 липня 2015 року (зареєстрований 03.08.2015р. за №9734), яким не встановлено та не підтверджено документально фактів, викладених у заяві. Допитані сусіди також не підтвердили факти, вказані у заяві, свідків та очевидців за даним фактом встановити не представилось можливим. У зв'язку з чим, вирішено заяву вважати розглянутою та про прийняте рішення повідомити ОСОБА_4 Листом від 03 серпня 2015 року № 9734 Приморським РВ Маріупольського МУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, на адресу позивача направлено відповідь на її звернення за результатами розгляду вищевказаної заяви, відповідно до якої визначено, що за результатами перевірки встановлено відсутність ознак кримінального правопорушення (а.с.7, 98)

З огляду на викладене, уважно вивчивши матеріали справи, зокрема заяву позивача до органів внутрішніх справ, колегія суддів дійшла висновку, що суть заяви ОСОБА_4 від 30.06.2015 року полягає в отриманні від відповідачів інформації щодо наявності (відсутності) у органів внутрішніх справ можливості діагностувати за допомогою технічних засобів імплантанта-мікрочипа в її організмі. Проте відповідачі здійснили перевірку фактів 2007 року, описаних в заяві, щодо наявності (відсутності) в них ознак кримінального правопорушення.

Отже, на думку судової колегії, відповідь органу внутрішніх справ, повинна нести інформаційний характер стосовно наявності (відсутності) у відповідача технічних засобів для діагностування імплантанта-мікрочипа та наявності (або відсутності) повноважень відповідача щодо діагностування в організмі людини за допомогою таких засобів (у разі їх наявності) імплантанта-мікрочипа.

Рішення за результатом розгляду звернення є способом реалізації владних управлінських функцій особами, якими ці заяви отримані та приймаються за підписом керівника або особи, яка виконує його обовязки відповідно до частини 3 статті 15 Закону № 393/96-ВР. В межах спірних правовідносин відповіді за результатами звернення позивача до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області не надано. Таким чином, відповідач - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, порушив право позивача на прийняття рішення за результатами звернення відповідно до Закону України «Про звернення громадян» № 393/96-ВР.

Рішення про передачу на вирішення заяви до підпорядкованого чи іншого органу внутрішніх справ відповідно до п.п. 5.2.2 Положення №1177 суду під час розгляду справи не надано. Повідомлення позивача про таку передачу не здійснено. Натомість зазначена заява передана на розгляд, як заява про вчинення кримінального правопорушення та в наступному вирішена в межах цих правовідносин.

Щодо клопотання від 03.12.2015 року колегія суддів зазначає, що позивач звернулась до Начальника Приморського відділення поліції в Донецькій області з клопотанням про видачу копії висновку за її заявою від 30.06.2015 року відповідно до статті 99 КПК України, статей 5,6 Закону України «Про інформацію».

Частиною 1 статті 1 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи, що в даних правовідносинах має місце спір про кримінальне право, позовні вимоги ОСОБА_4 до Приморського ВП Маріупольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області про зобов'язання вирішити питання позивача і надати обґрунтоване рішення (стосовно клопотання від 03.12.2015 року), а також притягнення до відповідальності відповідачів або їх посадових осіб за порушення норм Конституції України, Закону України «Про інформацію» та КПК України повинні бути розглянуті за правилами кримінального процесуального законодавства, а тому справа в цій частині підлягає закриттю.

Колегія суддів також зазначає, що Головне управління Національної поліції в Донецькій області та Маріупольське міське управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області є неналежними відповідачами у справі з огляду на те, що докази звернення до цих органів відсутні. Крім того, Головне управління Національної поліції в Донецькій області є новоствореною юридичною особою публічного права відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 та не є правонаступником Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, отже позовні вимоги до цих територіальних органів задоволенню не підлягають.

Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

З врахуванням викладеного, наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про часткове задоволення позовних вимог позивача та закриття провадження у справі в частині вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 17, 24, 94, 157, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 березня 2016 року у справі №805/32/16-а задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 березня 2016 року у справі №805/32/16-а скасувати.

Закрити провадження у справі №805/32/16-а за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Приморського відділу поліції Національної поліції в м. Маріуполі, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Маріупольського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про зобов'язання Приморського ВП Національної поліції в м. Маріуполі вирішити питання позивача і надати обґрунтоване рішення (стосовно клопотання від 03.12.2015 року); притягнути до відповідальності відповідачів або їх посадових осіб за порушення норм Конституції України, Закону України «Про інформацію» та КПК України.

Розяснити ОСОБА_4 що дані позовні вимоги підлягають розгляду в порядку передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Приморського відділу поліції Національної поліції в м. Маріуполі, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Маріупольського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про зобов'язання вирішити питання позивача і надати обґрунтоване рішення - постанову чи висновок для подальшого звернення (стосовно заяви від 30.06.2015 року) - задовольнити частково.

Зобовязати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області розглянути заяву ОСОБА_4 від 30 червня 2015 року та надати обґрунтовану відповідь в межах звернення громадян відповідно до Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_4 витрати, повязані зі сплатою судового збору в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова ухвалена 31 травня 2016 року.

Вступна та резолютивна частини постанови складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 31 травня 2016 року. Повний текст постанови складений та підписаний у нарадчій кімнаті 31 травня 2016 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя : Р.Ф. Ханова

Судді: Л.А. Василенко

ОСОБА_2