Справа № 607/3692/16-а
Суддя: Воробель Н. П.
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2016 Справа №607/3692/16-а

Тернопільський міськрайонний суд в складі:

головуючої судді Воробель Н.П.,

за участі секретарів Зубко О.Я. та Заплітного Б.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до батальйону патрульної поліції в м. Тернополі, третя особа поліцейський роти батальйону патрульної поліції в м. Тернополі ОСОБА_2, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, у якому заявляє вимогу про скасування постанови серії ПС2 № 963229 від 27 березня 2016 року, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн.

Аргументуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що спірна постанова є необґрунтованою і не відображає дійсних обставин справи та підлягає скасуванню. Зазначив, що 27 березня 2016 року приблизно о 16 год., перебуваючи неподалік автовокзалу м. Тернополя, він помітив двох працівників поліції, котрі знаходились на острівку безпеки. Він вирішив зробити їм зауваження стосовно невжиття ними заходів реагування на незаконні дії третіх осіб, котрі неподалік здійснювали незаконні операції з валютою. Для цього він, перетнув смугу руху для маршрутних транспортних засобів, котра проходить між зупинкою громадського транспорту та вказаним острівком безпеки. Такі його дії працівники поліції розцінили як порушення вимог п. 4.14. г ПДР і винесли щодо нього спірну постанову. Зазначає, що пішохідного переходу, яким можна було б підійти до вказаного острівка, немає, а тому ПДР він не порушив.

У судовому засіданні ОСОБА_1 просив оскаржувану постанову скасувати з мотивів, викладених у позовній заяві.

Його представник адвокат ОСОБА_3 такі вимоги позивача підтримав та пояснив, що спірна постанова була винесена не на місці події, а у відділі поліції, а тому поліцейські повинні були попередньо скласти протокол про адміністративне правопорушення, у якому зафіксувати усі обставини, чого вони не зробили. Окрім цього, вони безпідставно доставили ОСОБА_1 до лікувального закладу для визначення стану алкогольного спяніння, хоча такі дії можна застосовували лише до водіїв, а він таким не був. Також зазначив, що у постанові не чітко вказана сума штрафу і зазначено цифрами «51», а прописом «пятсот одна» гривня. Ще одним порушенням закону представник позивача вважає, те, що було порушено право на захист ОСОБА_1 оскільки йому було надано не того захисника, якого він бажав (ОСОБА_3В.), а іншого.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову та пояснила, що позивач перетнув дорогу поза межами пішохідного переходу і не у зазначеному ним місці, а у іншому між острівком безпеки та пішохідною зоною (перед торгівельним комплексом «Новус») там де рух пожвавлений і наявні декілька смуг руху. Такі його дії є порушенням п. 4.7 ПДР України, яким визначено, що пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч. При спілкуванні з працівниками поліції він повідомив, що є водієм автомобіля, котрий був припаркований неподалік з порушенням ПДР. Саме тому поліцейські обґрунтовано вважали його водієм та мали право доставляти на освідування у медичний заклад. На вимогу надати документи, котрі дають право керувати зазначеним авто, він відмовився, а тому задля зясування його особи він був доставлений до відділу поліції, де і була складена спірна постанова. При цьому ОСОБА_1 упирався та збив з форменого одягу поліцейського нагрудну камеру і запис, котрий вона здійснила, був пошкоджений, тому в даному випадку він відсутній. Протокол на місці подій не складався, що кореспондується з ст. 258 КУпАП. Також вказує, що ОСОБА_1 було надано можливість скористатись правовою допомогою та забезпечено присутність адвоката.

Третя особа поліцейський роти батальйону патрульної поліції в м. Тернополі ОСОБА_2 у судовому засіданні дала пояснення, аналогічні за своїм змістом, тим котрі виклала ОСОБА_4 Додала, що позивач з самого початку вів себе провокативно і неадекватно.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити з огляду на таке:

як вбачається із постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 963229 від 27 березня 2016 року, ОСОБА_1 27 березня 2016 року о 16 год. 30 хв., по вул. Живова, 7 перейшов проїзну частину проза пішохідним переходом, чим порушив вимоги п. 4.14 (г) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 127 КУпАП, за що його притягнено до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом ч. 1 ст. 7 КУпАП.

Ч. 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечує, а тому обовязок доказування правомірності рішення працівників поліції щодо винесення спірної постанови покладений саме на неї.

Пунктом 4.14. (г) ПДР України визначено, що пішоходам забороняється переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження.

Саме за порушення цього пункту ПДР України, а не п. 4.7, ОСОБА_1 був притягнений до адміністративної відповідальності.

В порушення ч. 2 ст. 71 КАС України представник відповідача не надала жодного доказу, котрий підтверджував би факт переходу позивачем дороги з порушенням зазначеного у спірній постанові пункту ПДР України, а саме: поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження.

З цих же підстав, а саме у звязку з відсутністю доказів, суд відкидає пояснення третьої особи.

Таким чином, враховуючи, що представник відповідача доказово не обґрунтувала правомірності винесення спірної постанови, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З цих підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі закриттю.

За даних обставин, враховуючи що судом встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення суд вважає за недоцільне піддавати правовому аналізу усі інші доводи позивача та його представника, котрі стосуються процесуальної сторони винесення спірної постанови.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 11, 70, 71, 94, 122, 158 - 163, 1712 КАС України, ч. 1 ст. 127, ст. 245, ч. 1 ст. 247, 251, ч. 1 ст. 254, 280, 293 КУпАП, п. 4.14 (г) ПДР України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10 жовтня 2001 р.,

постановив:

адміністративний позов задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 963229 від 27 березня 2016 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн. скасувати.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 127 КУпАП провадженням закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на дану постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання її копії до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуюча суддя Н.П. Воробель