Справа № 810/3136/15
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3136/15 Головуючий у 1-й інстанції: Панова Г.В. Суддя-доповідач: Ганечко О.М. У Х В А Л А
26 травня 2016 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Ганечко О.М.,
суддів: Коротких А.Ю., Хрімлі О.Г.
при секретарі Біднячук Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду м. Києва від 14.01.2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Каменяр» до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Позивач звернувся з позовом до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.
Постановою Київського окружного адміністративного суду м. Києва від 14.01.2015 року позов задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на незаконність, необ'єктивність, необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального права.
Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі.
Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Каменяр» зареєстровано як юридичну особу 19.09.2000 року, на час проведення перевірки був платником податку на додану вартість, як платник податків перебуває на обліку у Києво - Васильківській ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області.
Результати перевірки оформлені Актом від 12.12.2014 № 4548/10-07-22-03/20583141 (далі - Акт, Акт перевірки).
Висновком зазначеного Акта було встановленно, порушення позивачем положень:
1. п.п. 138.1 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року за № 2755-VI (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку на прибуток підприємства на загальну суму 484 845,00 грн. у тому числі за II- IV квартал 2011 року у сумі 248 982 грн. та за 2012 рік у сумі 235 863, 00 грн.;
2. п.198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 306 116 грн., у тому числі за жовтень 2011 року у сумі 58 848 грн., листопад 2011 року у сумі 115 263 грн., за грудень 2011 року у сумі 67 382 грн. та квітень 2012 року у сумі 64 623 грн., та зменшено залишок від'ємного значення (р. 24 декларації з ПДВ на загальну суму 21 051 грн.
Зі змісту Акта перевірки та матеріалів справи, до Васильківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області надійшла постанова від старшого лейтенанта, слідчого податкової міліції управління фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Чернігівській області від 14.10.2014 року.
Згідно отриманих під час досудового розслідування даних по вказаним підприємствам, які в порушення законодавства України надають послуги підприємствам реального сектору економіки з конвертації грошових коштів із безготівкового вигляду у готівковий, при цьому документально оформлюючи нібито реальне проведення господарських операцій. Дані відомості внесені до ЄРДР та слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Чернігівській області здійснюється досудове розслідування за фактом створення та придбання суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльний і за ознакими вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205 КК України.
У свою чергу, Акт перевірки містить посилання на те, що до перевірки не надано товаро-транспортні накладні, в Актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) не вказано, де саме здійснювалось перевезення вантажів, куди саме здійснювалось переведення та інше.
Враховуючи викладене відповідач дійшов до висновку, що учасниками було здійснено лише обмін документами, а послуги, товари, роботи не надавались.
Не погодившись з висновками Акта перевірки, позивач подав до Васильківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області заперечення на Акт № 4548/10-07-22-03/20583141 від 12.12.2014 та додав до них копії товаро-транспортних накладних за період з 12.05.2011 по 29.02.2012.
Листом щодо надання відповіді на заперечення на Акт про результати перевірки № 724/10-07-22-04 від 27.01.2015 висновки Акта перевірки було залишено без змін, а заперечення без задоволення.
На підставі Акту перевірки, відповідачем було прийнято податкові повідомлення-рішення від 29 січня 2015 року:
Як встановолено судом першої інстанації, ТОВ «Каменяр» надано наступні договори.
Відповідно до пункту 1.1 договору, даний договір регулює взаємовідносини Сторін при наданні Перевізником Замовникові послуг з перевезення вантажів.
Згідно з положеннями пункту 1.2 договору, перевізник зобов'язується, в порядку та на умовах визначених Договором, доставляти наданий йому представником Замовника вантаж до пункгу призначення вказаного Замовником, а Замовник зобов'язується сплачувати за перевезення вантажу встановлену плату.
Згідно додатку № 1 до договору № 10/05/11 на перевезення вантажу від 10.05.2011 року:
- послуги перевезення вантажу надаються вантажними автомобілями з напівпричепами самоскидами вантажопідйомністю 40 тонн;
- вартість перевезення вантажу за один т/км становить 0.52 грн. з урахуванням ПДВ.
Згідно додатку № 2 до договору № 10/05/11 на перевезення вантажу від 10.05.2014 року:
- послуги перевезення вантажу надаються вантажними автомобілями з напівпричепами самоскидами вантажопідйомністю 40 гони;
- вартість перевезення вантажу за один т/км становить 0.54 грн. з урахуванням ПДВ.
Дані додатки з моментом набрання ними чинності є невід'ємною частиною Договору про перевезення вантажу № 10/05/11 від 10.05.2011 року укладеного між ТОВ «Каменяр» та ТОВ «Агропромтехтранс».
Відповідно до пункту 1.1 договору, даний договір регулює взаємовідносини Сторін при наданні Перевізником Замовникові послуг з перевезення вантажів.
Згідно з положеннями пункту 1.2 договору, перевізник зобов'язується, в порядку та на умовах визначених Договором, доставляти наданий йому представником Замовника вантаж до пункгу призначення вказаного Замовником, а Замовник зобов'язується сплачувати за перевезення вантажу встановлену плату.
Згідно додатку № 1 до договору № 30 на перевезення вантажу від 13.02.2011 року:
- послуги перевезення надаються вантажними автомобілями самоскидами по маршруту: 76 км. АД Київ-Чоп, Житомирська обл., Брусилівський р-н., с. Йосипівка на відстань 53 км.;
- вартість перевезення вантажу за один т/км становить 0.65 грн. з урахуванням ПДВ.
Даний додаток з моментом набрання ним чинності є невід'ємною частиною Договору про перевезення вантажу № 30 від 13.02.2012 року укладеного між ТОВ «Каменяр» та ТОВ «Агропромтехтранс».
На підтвердження виконання умов даних договорів, позивач надав податкові накладні, Акти здачі - прийняття робіт (надання послуг послуг), товаро - транспортні накладні(а.с. 197-250 Том I, Том II, Том III, Том IV, Том V, а.с. 1-27 Том VI).
Розрахунки з ТОВ «Агропромтехтранс» позивач здійснював у безготівковій формі, на підтвердження чого надав банківські виписки, які підтверджують перерахування на рахунок вказаного контрагента суми грошових коштів за вказаними угодами. (а.с. 152-196 Том I).
Крім того, позивачем на підтвердження реальності здійснених операцій з перевезення товару , позивачем було надано копії договорів на підставі яких позивач був зобов'язаний поставляти щебеневу продукцію своїм покупцям власним транспортом і за власний рахунок, а саме:
Договір від 04.01.2011 № 004 КА між позивачем (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цембудресурс» (Покупець), предметом якого є поставка щебеневої продукції. Разом з договором надано додаткову угоду № 1 в якій визначено ціну за одиницю товару та умови його оплати та поставки;
Договір від 04.01.2011 № 011 КА між позивачем (Продавець) та Приватним Підприємством «Стінгер» (Покупець) предметом якого є поставка щебеневої продукції, Разом з договором надано додаткові угоди № 1-4 та № 6-7 в яких визначено ціну за одиницю товару та умови його оплати та поставки;
Договір від 04.01.2011 № 013 КА між позивачем (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮБС» (Покупець) предметом якого є поставка щебеневої продукції. Разом з договором надано додаткову угоду № 1 та № 2 в яких визначено ціну за одиницю товару та умови його оплати та поставки;
Договір від 20.04.2011 № 023 КА між позивачем (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» (Покупець) предметом якого є поставка щебеневої продукції. Разом з договором надано додаткову угоду № 1 та № 2 в яких визначено ціну за одиницю товару та умови його оплати та поставки;
Договір від 10.06.2011 № 029 КА між позивачем (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТК «ВЕСНА ЛТД» (Покупець) предметом якого є поставка щебеневої продукції. Разом з договором надано додаткову угоду № 1, № 2 та № 3 в яких визначено ціну за одиницю товару та умови його оплати та поставки;
Договір від 10.06.2011 № 030 КА між позивачем (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Золотий мандарин КВАДРАТ» (Покупець) предметом якого є поставка щебеневої продукції. Разом з договором надано додаткову угоду № 1 та № 2 в яких визначено ціну за одиницю товару та умови його оплати та поставки;
Договір від 20.06.2011 № 033 КА між позивачем (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембуд Теремки» (Покупець) предметом якого є поставка щебеневої продукції. Разом з договором надано додаткову угоду № 1 та № 2 в яких визначено ціну за одиницю товару та умови його оплати та поставки;
Договір від 05.07.2011 № 035 КА між позивачем (Продавець) та Публічним акціонерним товариством «Фірма «Авіаінвест» (Покупець) предметом якого є поставка щебеневої продукції. Разом з договором надано додаткову угоду № 1 та № 2 в яких визначено ціну за одиницю товару та умови його оплати та поставки;
Договір від 08.09.2011 № 041 КА між позивачем (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародна логістична компанія» (Покупець) предметом якого є поставка щебеневої продукції. Разом з договором надано додаткову угоду в якій визначено ціну за одиницю товару та умови його оплати та поставки;
Договір від 13.09.2011 № KZH/13-09/11 між позивачем (Постачальник) та Представництвом «Тодіні Конструціоні Дженералі С.П.А» (Покупець) предметом якого є поставка щебеневої продукції. Разом з договором було надано Специфікацію в якій вказано ціну товару та додаткову угоду відповідно до якої договір діє до 01.03.2012 року.
Договір від 03.10.2011 № 043 КА між позивачем (Продавець) та Дочірнім підприємством «ШРБУ №100» (Покупець) предметом якого є поставка щебеневої продукції. Разом з договором надано додаткову угоду № 1 та № 2 в яких визначено ціну за одиницю товару та умови його оплати та поставки;
За умовами даних договорів поставка товару здійснюється автотранспортом продавця.
На підтвердження реальності даних договорів позивач надав оборотно-сальдові відомості по рахунках, реєстри видаткових накладних, аналіз субконто та банківські виписки з яких вбачається, що на рахунки ТОВ «Каменяр» надходили кошти від контрагентів - покупців за вказаними угодами.
Встановлено, що одними із основних видів господарської діяльності позивача за КВЕД є 08.11 -добування декоративного та будівельного каменю, вапняку, гіпсу, крейди та глинистого сланцю; 08.12 - добування піску, гравію, глин і каоліну; 70.22 - оптова торгівля деривиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.
Позивач, на підставі отриманих податкових накладних від ТОВ «Агропромтехтранс», сформував податковий кредит, а на підставі Актів здачі-прийняття робіт сформував суми витрат.
Колегія суддів критично ставиться до посилань відповідача, на безтоварність укладених договорів поставки між позивачем та ТОВ «Агропромтехтранс», оформлення товарно-транспортних накладних та Акти здачі-прийняття виконаних робіт з недоліками, виходячи з настпного.
Відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997р. товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, а товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.
Згідно із п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних правил, основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.
Крім того, слід зазначити, що з наданих позивачем копій товарно-транспортних накладних вбачається, що в них зазначено найменування підприємств від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції, посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції, особистий підпис цих осіб та печатки підприємств.
Наведене дає підстави вважати, що надані товарно-транспорті накладні є достатніми доказами на підтвердження виконання послуг по перевезенню щебня за укладеними угодами.
Крім того, відповідно до пункту 1 додатків до договорів № 10/05/11 та № 30 послуги перевезення вантажу надаються вантажними автомобілями з напівпричепами самоскидами та вантажними машинами самоскидами, що свідчить проте, що розвантаження відбувалась механічним способом.
Щодо посилань податкового органу на те, що в Актах здачі - прийняття робіт не вказано де саме здійснювалось перевезення та куди саме слід зазначити, що в додатку до договору № 30 вказано, що послуги перевезення вантажу надаються по маршруту 76 км. АД Київ-Чоп, Житомирська область, Брусилівський район, село Йосипівка на відстань 53 км.
Також в наданих товаро - транспортних накладних міститься інформація про пункт навантаження та пункт розвантаження щебня.
Однак, вирок суду у кримінальній справі не надано відповідачем.
Відповідно до ст. 149 Податкового кодексу України, податковою базою для цілей оподаткування податком на прибуток визнається грошове вираження прибутку як об'єкта оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу, з урахуванням положень статей 135 - 137 та 138 - 143 цього Кодексу.
Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Витрати у розумінні Податкового кодексу України - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілом власником) (пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).
До складу валових витрат що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, входять витрати від операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті: інші витрати, визначені згідно з пунктами 138.5, 138.10 -138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
При цьому, згідно з п.138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
З огляду на те, що відповідач збільшив суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню та встановив завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток виходячи з висновків Актів перевірок та Актів звірок контрагентів позивача, судом досліджено дане питання і встановлено наступне.
Щодо правового врегулювання відносин визначення податку на додану вартість та сум податку, що підлягають бюджетному відшкодуванню, суд зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 14.1.181. пункту 14.1. статті 4 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.
Згідно із пунктом 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.
Згідно з пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг.
Порядок формування податкового кредиту, підстави його виникнення та порядок визначення сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України, встановлено статтею 198 Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При цьому, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом, а при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункти 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України).
За приписами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються, зокрема, в окремих рядках місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку.
Згідно з пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.
Відповідно до пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до пункту 201.7. статті 201 Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.
Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Таким чином, право платника податку на податковий кредит пов'язано з виникненням визначеної законом події та наявністю належним чином оформленого документа, який засвідчує суму сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість по дійсній операції, пов'язаній з господарською діяльністю платника податку.
У свою чергу, формування податкового кредиту дає право на відшкодування сплаченого до бюджету податку на додану вартість.
Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена підпунктом 1.2 пункту 1, підпункту 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів і України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704, відповідно до якого первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи: розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Відповідно до статті 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, і одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів, приходить до висновку, що достовірно підтвердженно фактичне здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю «Каменяр» господарських операцій та належним підтвердженням зв'язку між отриманими послугами та господарською діяльністю платника податків.
Таким чином, на момент укладання правочину та його виконання позивачем та його контрагентами, було дотримано усіх вимог чинного законодавства.
В матеріалах справи наявні належним чином засвідчені копії первинних бухгалтерських документів, які підтверджують реальність здійснення господарської діяльності між позивачем та його контрагентом.
За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -
Апеляційну скаргу Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області - залишити без задоволення.
Постанову Київського окружного адміністративного суду м. Києва від 14.01.2015 року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: А.Ю. Коротких

О.Г. Хрімлі

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Хрімлі О.Г.

Коротких А. Ю.