Справа № 377/323/16-а
Суддя: Теремецька Н. Ф.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/323/16-а

Провадження №2-а/377/25/16

01 червня 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Теремецької Н.Ф., в письмовому провадженні розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання рішення неправомірним та зобовязання вчинити дії, -

УСТАНОВИВ:

5 травня 2016 року до суду надійшла позовна заява, в якій позивач просить поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом, визнати рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 15.12.2014 року про закінчення виконавчого провадження по виконавчому листу Славутицького міського суду Київської області № 2-а-7336/11/1023 від 26.10.2011 року неправомірним та зобовязати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відновити виконавче провадження по примусовому виконанню постанови Славутицького міського суду Київської області у справі № 2-а-7336/11/1023.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є стягувачем у зазначеному виконавчому провадженні, яке здійснювалось відповідачем. Як йому стало відомо 26.04.2016 р. з відповіді на його звернення до УДВС ГТУЮ в Київській області про хід виконання даного судового рішення, державний виконавець 15.12.2014 р. прийняв оскаржувану постанову на підставі п. 11 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Інших виконавчих дій згідно даних ЄДРВП державним виконавцем не вчинялось. Державний виконавець не здійснив заходи, передбачені ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження», так як державним виконавцем фактично не було притягнуто боржника до адміністративної та кримінальної відповідальності. Вважає дану постанову неправомірною, оскільки відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо виконання судових рішень» від 19.09.2013 року, виконавче провадження не закривається, а зупиняється, якщо судове рішення повністю не виконане.

Про час і місце розгляду справи сторони були належним чином повідомлені згідно правил ст. 33-38 КАС України.

В судове засідання позивач не зявився за наявності заяви про розгляд справи за його відсутності у письмовому провадженні.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив без повідомлення причин.

Неприбуття сторін та/або їх представників у судове засідання за таких обставин не є перешкодою для розгляду справи та ухвалення рішення за їх відсутності згідно правил ст. 122 КАС України.

У такому випадку фіксування судового засідання технічними засобами за правилами ст. 41 КАС України не здійснюється.

Перевіривши наявні матеріали справи та визначивши відповідні їм правовідносини сторін, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи зясовано, що постановою Славутицького міського суду Київської області від 4 травня 2011 року у справі № 2-а-7336/11/2023, яка набрала законної сили, зобовязано управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області провести перерахунок ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як інваліду 2 групи, захворювання якого повязане з наслідками аварії на ЧАЕС та особі, яка має статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи і віднесена до категорії 1 на підставі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-ХП у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність і виплачувати у цьому розмірі, починаючи з 9 лютого 2011 року, до зміни зазначеного розміру відповідним законом чи припинення її виплати внаслідок настання обставин, передбачених законом, з урахуванням фактично виплачених сум за цей період.

На виконання вказаної постанови суду 26.10.2011 року позивачеві було видано судом виконавчий лист.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області від 18.01.2012 року відкрито виконавче провадження за № 30666146 на підставі виконавчого листа № 2-а-7336/11/1023 та заяви ОСОБА_1

29 березня 2012 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 30666146, яке мотивоване тим, що згідно листа начальника УПФУ в м. Славутичі Київської області № 612/3 від 21.02.2012 року та розпорядження № 106514 від 21.02.2012 року проведено перерахунок пенсії, виплата коштів буде здійснена при наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України.

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 13 травня 2014 року постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Київській області від 29.03.2012 року ВП № 30666146 скасовано.

17 вересня 2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Київській області, на виконання постанови Славутицького міського суду Київської області від 13.05.2014 року та у відповідності до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 30666146.

28 листопада 2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Київській області винесено постанову про накладення штрафу на боржника: УПФУ в м. Славутичі Київської області у розмірі 680 гривень за невиконання рішення суду.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Київській області від 14.12.2014 року за повторне невиконання боржником: УПФУ в м. Славутичі Київської області рішення суду, накладено штраф у розмірі 1360 гривень.

15 грудня 2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Київській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 30666146 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається із змісту вказаної постанови про закінчення виконавчого провадження від 15.12.2014 р. (ВП 30666146), виконавче провадження закінчено на підставі п. 11 ст. 49, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова про закінчення виконавчого провадження мотивована тим, що всі передбачені ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» дії державним виконавцем проведені.

Не погодившись з постановою державного виконавця, стягувач 28 квітня 2016 року звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою судді Славутицького міського суду Київської області від 29 квітня 2016 року відмовлено у прийнятті до провадження в порядку цивільного судочинства скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця при виконанні судового рішення у справі № 2-а-7336/11/1023 від 04.05.2011 року.

05 травня 2016 року позивач звернувся із адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи питання про додержання строку звернення до адміністративного суду, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб (ч. 1). Позовну заяву може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів (абз. 1, 2 ч. 2).

Згідно правил ч. 3 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» копія постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином реалізація права сторони виконавчого провадження на оскарження постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження повязується з отриманням нею від державного виконавця копії цієї постанови.

Позивач у позовній заяві посилається на те, що копія постанови про закінчення виконавчого провадження йому не надходила, а про закінчення виконавчого провадження та про зміст постанови йому стало відомо 26.04.2016 р. з відповіді на його звернення до УДВС ГТУЮ в Київській області.

Оскільки ці обставини відповідачем не спростовані, суд вважає, що позивач звернувся до суду без пропуску встановленого законом строку, тому підстав для його поновлення немає.

При вирішенні спору по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обовязковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 цього Закону державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Перелік прав державного виконавця в процесі здійснення виконавчого провадження наведено у ч. 3 цієї статті, зокрема: проводити перевірку виконання боржником рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

За правилами ст. 89 цього Закону в разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу за боржника фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника юридичну особу від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» в разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

В силу пункту 11 частини першої статті 49 цього Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обовязковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом (частина третя цієї статті).

Як встановлено в судовому засіданні, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській в разі в звязку з невиконанням у встановлений строк рішення, що зобовязує боржника - УПФУ в м.Славутичі Київської області виконати певні дії, на виконання вимог ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» винесла 28.11.2014 року постанову про накладення штрафу на боржника. В звязку з повторним невиконанням рішення боржником без поважних причин державний виконавець 14.12.2014 року винесла повторно постанову про накладення штрафу на боржника у подвійному розмірі та звернулася до Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області з поданням про притягнення УПФУ в м. Славутичі Київської області до кримінальної відповідальності відповідно до закону. За даним фактом було відкрито кримінальне провадження № 0000036, що підтверджено листом заступника начальника ОСОБА_2

Таким чином, державним виконавцем були вчинені всі дії, передбачені ст. 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується матеріалами справи, а тому подальше перебування виконавчого листа на виконанні у державного виконавця не призвело б до виконання судового рішення, оскільки всі визначені законом заходи ним вже було вчинено, а на виконання будь-яких інших заходів він не уповноважений.

Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440, з метою реалізації п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

Відповідно до зазначеного Порядку виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, установа, організація або юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства, які видані або ухвалені до 01.01.2013, подаються до органів державної виконавчої служби для здійснення їх обліку, інвентаризації та подальшої передачі органам, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів для погашення заборгованості.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що позивач в результаті закінчення виконавчого провадження для подальшого виконання рішення суду не позбавлений права повторно пред'явити до управління Державної виконавчої служби відповідні документи, передбачені вищевказаним Порядком.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець діяла в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

За таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. 160-163, 181 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом десяти днів з дня одержання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційних скарг, якщо вони не були подані.

У разі подання апеляційних скарг постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя Н. Ф. Теремецька