Справа № 826/26984/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 травня 2016 року № 826/26984/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, треті особи: ОСОБА_2, Служба у справах дітей Солом'янської районної державної адміністрації в м. Києві про зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» (далі по тексту також - позивач) з позовом до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (надалі також - відповідач), треті особи: ОСОБА_2, Служба у справах дітей Солом'янської районної державної адміністрації в м. Києві, в якому просило: - зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві провести заходи щодо примусової реалізації в рамках виконавчого провадження ВП №29338222 заходів щодо примусової реалізації квартири, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1, яка належить виключно на праві приватної власності ОСОБА_2, без отримання згоди на те Служби у справах дітей Солом'янської районної державної адміністрації в м. Києві.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що відповідачем усупереч імперативних приписів чинного законодавства не вжито заходів щодо примусової реалізації квартири за адресою: АДРЕСА_1 у межах виконавчого провадження ВП №29338222, що беззаперечно завдає шкоди охоронюваним законом правам та інтересам позивача як стягувача.

Відповідач позиції щодо заявленого позову не виклав, у судове засідання явки повноважного представника не забезпечив, про час, дату і місце проведення судового розгляду справи повідомлявся належним чином; про причини неприбуття суд не повідомив.

Третя особа - Служба у справах дітей Солом'янської районної державної адміністрації в м. Києві надіслала через канцелярію суду заперечення, у яких зазначала про неприпустимість обмеження майнових прав дитини - ОСОБА_3, який зареєстрований у спірній квартирі, з огляду про що позовні вимоги Служба у справах дітей Солом'янської районної державної адміністрації в м. Києві просила залишити без задоволення. Крім того, у письмових запереченнях третя особа клопотала про розгляд справи за її відсутності.

Третя особа - ОСОБА_2 пояснень щодо заявлених позовних вимог не виклав, у суд удове засідання явки повноважного представника не забезпечив, про час, дату і місце проведення судового розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, суд з підстав, визначених ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, прийшов до висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню підлягає з огляду про наступне.

Як свідчать матеріали справи, між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 6205388 від 04.04.2008 року, відповідно до якого позивач зобов'язався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 200 000 (двісті тисяч) доларів США 00 центів, а ОСОБА_2, в свою чергу, зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплати плату за кредит та повернути Банку заборгованість частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Кредитним договором.

В подальшому, з метою забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_2 за Кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки №6205661 від 04.04.2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Отрок Н.В. та зареєстровано в реєстрі за №1630.

За умовами договору Іпотеки №6205661 від 04.04.2008року, без попереднього письмового погодження Іпотекодержателя, Іпотекодавець не має права реєструвати третіх осіб на житловій площі, що входить до складу Предмета іпотеки (п. 1.7.4 Договору).

Однак, у зв'язку з порушенням ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань за Кредитним договором 20.08.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М., , було вчинено виконавчий напис №1402 (надалі - Виконавчий напис) про звернення стягнення на Квартиру, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1, загальною площею 66.7 кв.м., житловою площею 33.0 кв.м., для задоволення вимог позивача за Кредитним договором, який позивачем було пред'явлено на примусове виконання до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві.

19.10.2011 року відповідачем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№29338222 з примусового виконання Виконавчого напису.

Листом від 07.12.2015 позивач звернувся до відповідача, в якому просив відповідача повідомити, чи проводяться останнім дії по реалізації квартири в рамках виконавчого провадження ВП №29338222, а також чи передавався відповідний пакет документів по квартирі для подальшої реалізації квартири.

Листом № 45/24-15 від 07.12.15 року відповідач повідомив про те, що ним не проводяться дії по реалізації квартири шляхом її продажу на прилюдних торгах з тих підстав, що в квартирі проживає та зареєстрована малолітня дитина - ОСОБА_3 та для проведення дій по реалізації Квартири на прилюдних торгах, згідно п. 4.5.9 Інструкції з організації примусового виконання рішень (затвердженої наказом Міністерства юстиції від 02.04.2012р. №512/5, надалі - Інструкція), відповідачу потрібно отримати згоду на це Служби у справах дітей Солом'янської районної державної адміністрації в м. Києві. Оскільки ж таку згоду відповідачем отримано не було останній, не може вчиняти дії по реалізації Квартири.

Позивач категорично не погоджуючись з такими аргументами відповідача, звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами 1, 2 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Главою 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено загальний порядок звернення стягнення на майно боржника, в тому числі і на нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Статями 54, 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначений порядок звернення стягнення на нерухоме майно, у тому числі яке є предметом застави (іпотеки).

При цьому, в частинах п'ятій та восьмій статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку», а реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно, звернення стягнення на нерухоме майно боржника, як предмета іпотеки в порядку примусового виконання визначено статтями 41-49 Закону України «Про іпотеку».

Згідно зі ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Частинами 1, 3 статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Щодо апелювання третьої особи - Служби у справах дітей Солом'янської районної державної адміністрації в м. Києві щодо неприпустимості обмеження майнових прав дитини, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Стаття 12 Закону України від 2 червня 2005 року №2623-IV «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» (в редакції Закону від 2 червня 2005 року №2623-IV) вимагає, що для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям нерухомого майна.

Однак, фактичні обставини справи свідчать, що при укладенні договору іпотеки, іпотекодавець гарантував, що йому невідомі права інших осіб на предмет іпотеки, отже при укладенні договору, права малолітніх або неповнолітніх дітей порушені не були.

Водночас, в межах судового розгляду справи встановлено, що на момент укладення договору іпотеки неповнолітня особа - ОСОБА_3 не був власником та не користувався квартирою, яка передавалося в іпотеку, оскільки його було зареєстровано на постійне місце проживання лише 28.05.2010 року, в той час коли договір укладався 04.04.2008 року.

Крім того, суд зазначає, що ні Законом України «Про виконавче провадження», ні Законом України «Про іпотеку» не передбачено обов'язку державного виконавця на отримання дозволу органу опіки та піклування на здійснення відчуження нерухомого майна боржника, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні діти, та реалізація такого майна не ставиться в залежність від отримання/неотримання такого дозволу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві провести заходи щодо примусової реалізації в рамках виконавчого провадження ВП №29338222 заходів щодо примусової реалізації квартири, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2, без отримання згоди на те Служби у справах дітей Солом'янської районної державної адміністрації в м. Києві.

Присудити з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» судовий збір у розмірі 1218,00грн.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур