Справа № 823/128/16
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/128/16 Головуючий у 1-й інстанції: Рідзель О. А.
Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменко В. В.,

суддів Василенка Я.М., Шурка О. І.,

за участю секретаря Видмеденко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Корсуньрайагропостач» до Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області, Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Корсуньрайагропостач» на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.03.2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.02.2016 № прийнятого Корсунь-Шевченківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Черкаській області про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств за основним платежем на суму 194088 грн. та за штрафними санкціями у сумі 48522 грн.; податкового повідомлення-рішення від 03.02.2016 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 114360 грн. та за штрафними санкціями у сумі 28590 грн.

Вимоги мотивував тим, що у період, який перевірявся, позивач мав господарські правовідносини з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» за договором поставки нафтопродуктів, які мали реальний характер та вказана продукція використана позивачем у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку, а документи бухгалтерського та податкового обліків за цими операціями були оформлені у відповідності до вимог податкового законодавства. Відтак, винесення податкових повідомлень - рішень за результатами перевірки є протиправним.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.03.2016 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

До суду надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу Головного управління ДФС у Черкаській області від 04.12.2015 № 384, направлень від 09.12.2015 № 63/23-00-22-0109, № 65/23-00-22-0109 та від 14.12.2015 № 81/23-00-22-0109 посадовими особами відповідачів згідно із пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75 та п. 77.1 ст. 77 Кодексу № 2755 проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Корсуньрайагропостач» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2014.

За результатами перевірки складено акт від 19.01.2016 № 2/23-00-22-0105/1/00908627 яким встановлено порушення позивачем п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Кодексу № 2755, в результаті чого занижено податкове зобов'язання із податку на прибуток у сумі 194088 грн., в т.ч. за 2012 рік у сумі 85446 грн., за 2013 рік у сумі 108642 грн., а також п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Кодексу № 2755, в результаті чого занижено податкове зобов'язання із податку на додану вартість у сумі 195 737 грн., в т. ч. за червень 2012 року у сумі 11438 грн., за липень 2012 року у сумі 22698 грн., за серпень 2012 року у сумі 23354 грн., за вересень 2012 року у сумі 23887 грн., за березень 2013 року у сумі 114360 грн.

На підставі акту, Корсунь-Шевченківською ОДПІ прийнято ППР від 03.02.2016 № про збільшення сумі грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на суму 242610 грн., у тому числі за основним платежем на суму 194088 грн., за штрафними санкціями - на суму 48522 грн. та ППР від 03.02.2016 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 142950 грн., у тому числі за основним платежем на суму 114360 грн., за штрафними санкціями - на суму 28590 грн.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія судді виходить з наступного.

28.05.2012 між TOB «Корсуньрайагропостач» та TOB «ГАЗУКРАЇНА-2020» було укладено договір поставки нафтопродуктів № 2805 ГСМ/и, відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов'язується передати у власність покупця нафтопродукти, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити товар на умовах передбачених цим договором.

Згідно Договору - якість товару, що поставляється, повинна відповідати технічним умовам (ТУ) та державним стандартам (ДСТу), які діють на території України, та підтверджуватись паспортом та сертифікатом якості виробника товару.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що покупець повинен сплатити вартість товару на умові 100% передоплати протягом одного банківського дня з моменту отримання рахунка-фактури.

Також, судом досліджено вирок Червонозаводського суду м. Харкова у справі № 646/3810/15-к (провадження № 1-кп/646/325/2015), відповідно до якого посадову особу TOB «ГАЗУКРАЇНА-2020», а саме директора ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України. Зазначений вирок набрав законної сили 12.05.2015.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК України. Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ст. 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі ст. 1 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом ч. 1 та 2 ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до вищенаведеного визначення господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Так, згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно із п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.2 ст. 200 ПК України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

В п. 200.3 ст. 200 ПК України зазначено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Колегія суддів зазначає, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до законодавства необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, наприклад, виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для визначення податкового кредиту з податку на додану вартість, якщо відомості, які містяться в таких документах, не відповідають дійсності, зокрема, у випадку не здійснення самих операцій.

Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясувати, зокрема, рух активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

- відсутність первинних документів обліку.

Відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Разом з тим, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень.

На підтвердження реальності та товарності фінансово-господарських взаємовідносин з контрагентом позивачем надано Договір поставки нафтопродуктів № 2805 ГСМ/и від 28.05.2012 року укладений між ТОВ «Корсуньрайагропостач» та ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» (надалі - Договір).

На виконання умов Договору, ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» було передано у власність Позивача нафтопродуктів на загальну суму 978 686,00 грн. що підтверджується:

- видатковим накладними: від 28.05.2012 № 0001479 на суму 68630 грн. 40 коп., у т.ч. ПДВ 11438 грн. 40 коп.; від 27.06.2012 № 0001957 на суму 66485 грн. 70 коп., у т.ч. ПДВ 11080 грн. 95 коп.; від 17.07.2012 № 0002745 на суму 69702 грн. 75 коп. у т. ч. ПДВ 11617 грн. 12 коп.; від 03.08.2012 №0003661 на суму 70060 грн. 20 коп. у т. ч. ПДВ 11676 грн. 70 коп.; від 14.08.2012 №0003992 на суму 70060 грн. 20 коп. у т. ч. ПДВ 11676 грн. 70 коп.; від 30.08.2012 № 0004599 на суму 70775 грн. 10 коп. у т. ч. ПДВ 11795 грн. 85 коп.; від 10.09.2012 № 0005040 на суму 72549 грн. у т. ч. ПДВ 12091 грн. 50 коп.; від 26.02.2013 № 0002543 на суму 686160 грн. 32 коп. у т. ч. ПДВ 114360 грн. 05 коп.

- податковими накладними: від 28.05.2012 № 365 на суму 68630 грн. 40 коп., у т.ч. ПДВ 11438 грн. 40 коп.; від 27.06.2012 № 575 на суму 66485 грн. 70 коп., у т.ч. ПДВ 11080 грн. 95 коп.; від 17.07.2012 №481 на суму 69702 грн. 75 коп. у т. ч. ПДВ 11617 грн. 12 коп.; від 03.08.2012 № 146 на суму 70060 грн. 20 коп. у т. ч. ПДВ 11676 грн. 70 коп.; від 14.08.2012 № 665 на суму 70060 грн. 20 коп. у т. ч. ПДВ 11676 грн. 70 коп.; від 30.08.2012 № 1305 на суму 70775 грн. 10 коп. у т. ч. ПДВ 11795 грн. 85 коп.; від 10.09.2012 № 324 на суму 72549 грн. у т. ч. ПДВ 12091 грн. 50 коп.; від 25.02.2013 №1119 на суму 450000 грн. у т. ч. ПДВ 75000 грн.; від 26.02.2013 № 1180 на суму 236160 грн. 32 коп. у т. ч. ПДВ 39360 грн. 05 коп.

- товарно-транспортними накладними: від 28.05.2012 №4; від 27.06.2012 № 5; від 17.07.2012 № 12; від 03.08.2012 № 15; від 14.08.2012 № 18; від 30.08.2012 № 18; від 10.09.2012 № 26.

- залізничною накладною № 33849753 від 26.02.2013 р. з актом приймання- передачі вагоно-цистерн з нафтопродуктами для охорони і супроводження №86 М від 26.02.2013 р.

- актом приймання нафти або нафтопродуктів за формою 5 НП від 27.02.2013 р.

- сертифікатом відповідність № UA 1.145.0174849-12 від 12.10.2012 р., паспортом якості № 126 від 15.01.2013 р.

Розрахунки за передані нафтопродукти проведені ТОВ «Корсуньрайагропостач» в повному обсязі в безготівкову порядку, що підтверджується банківськими виписками.

Відповідна сума ПДВ 195737,27 грн. сплачена ТОВ «Корсуньрайагропостач» в вартості нафтопродуктів.

зазначеним вище податковим накладним відображена ТОВ «Корсуньрайагроостач» в додатку № 5 до податкових декларації з ПДВ за червень, липень, серпень, вересень 2012 р., лютий, березень 2013 р., як податковий кредит.

На момент здійснення господарської операції, а саме в період з 28.05.2012 р. по 28.02.2013р. сторони правочину були зареєстровані як платники податку на додану вартість: ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» (ІПН 90 свідоцтвом №200005495) та ТОВ «Корсуньрайагропостач» (ІПН 40, свідоцтвом № 200064570). Документи, що складалися в ході виконання господарських зобов'язань за договором від імені ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» були підписані директором ОСОБА_2 та скріплені печаткою ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», а від імені Позивача директором ОСОБА_3 та скріплені печаткою ТОВ «Корсуньрайагропостач».

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, станом на 28.05.2012 р., 28.02.2013 р. керівником ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», який мав право вчиняти юридично значимі дії від імені товариства, був ОСОБА_2 Згідно інформації наведеній в Витязі від 26.02.2013 р. реєстраційних дій щодо зміни керівника ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» в період з 28.05.2012 р. по 28.02.2013 р. не здійснювалося.

Протягом періоду здійснення господарських операцій Позивачем з ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» і до моменту розгляду даного позову, ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» було і залишається правоздатною юридичною особою, з правом здійснення господарської діяльності.

На момент здійснення господарських правовідносин ТОВ «ГАЗУКРАЇНА- 2020» було зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та Відповідачем не надано доказів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо наявності запису про виключення з реєстру контрагентів Позивача на момент укладення чи виконання договору чи відсутності у нього статусу платника ПДВ.

Відповідно до п. 1.7 Договору при відвантажені Товару залізничним транспортом умовами поставки є СРТ станція призначення.

Відповідно до Інкотермс: Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року) термін СРТ означає, що продавець зобов'язаний здійснити поставку шляхом надання товару перевізнику, при цьому поставка вважається здійсненою покупцем у момент передачі товару перевізникові.

Відповідно до пп. 1.1., 1.2. п.1 Правил оформлення перевізних документів (Затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. №644), накладна є складовою частиною комплекту перевізних документів та обов'язковою двосторонньою письмовою Формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна разом з дорожньою відомістю супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення.

На підставі наведеного вбачається, що перевізна документація є первинним документом, який фіксує безпосередньо факт здійснення господарської операції з перевезення, але вона не є первинним документом для складання видаткової накладної. Видаткова накладна є самостійним первинним документом, який відповідно фіксує факти здійснення господарських операції з відпуску товару і передачі товару від продавця до покупця.

Передача нафтопродуктів, поставлених залізничним транспортом згідно залізничної накладної № 33849753 від 26.02.2013 р., Позивачу ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» підтверджується видатковою накладною від 26.02.2013 № 0002543 на суму 686160 грн. 32 коп. у т. ч. ПДВ 114360 грн. 05 коп.

Залізнична накладна № 33849753 від 26.02.2013 р. підтверджує укладання угоди на перевезення між вантажовідправником - ТОВ «Зовніштрансгаз» та залізницею на користь одержувача - ТОВ «Корсуньрайагропостач», та отримання перевезеного вантажу ТОВ «Корсуньрайагропостач» і підтверджує факт отримання вантажу, тобто його наявність, а отже є одним із фактором, що підтверджує реальність здійснення господарської операції.

Чинне законодавство України не встановлює обмежень та вимог щодо безпосереднього зв'язку між постачальником та відправником. Взаємовідносини останніх не виключають посередників при здійсненні операції з передачі вантажу від постачальника до вантажовідправника.

Нафтопродукти придбані у ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» Позивачем використані у власній господарський діяльності, а саме здійснено продаж контрагентам юридичним особам, сільгоспвиробникам та населенню, що підтверджується наступними документами: Договором поставки нафтопродуктів № КШ-001 від 05.12.2012р., рахунком-фактурою № РП-0000116 від 05.03.2013р., видаткові накладні №РП-000087 від 27.02.2013 р., № РП- 0000110 від 02.03.2013 р. №РП-0000126 від 05.03.2013 р., довіреність № 19 від 05.03.201 Зр.,№ 37 від 01.03.2013р., товарно-транспортними накладними: № 40 від 27.02.2013р., №47 від 02.03.2013 р.№50 від 05.03.2013 р., накладними на внутрішнє переміщення нафтопродуктів № РП-0000078 від 29.05.2012р., № РП-0000095 від 27.06.2012р., № РП-0000107 від 17.07.2012р., № РП-0000141 від 30.08.2012р., № РП- 0000153 від 05.09.2012р.,№ РП-0000157 від 08.09.2012р., № РП-0000158 від 09.09.2012р., № РП-0000164 від 17.09.2012р., № РП-0000159 від 11.09.2012р. № РП-0000168 від 19.09.2012р., № -РП-0000170 від 20.09.2012р. № РП-0000124 від 04.08.2012р., № РП- 0000125 від 07.08.2012р., № РП-0000130 від 14.08.2012р., № РП-0000131 від 14.08.2012р., № РП-0000146 від 22.08.2012р., звіт про партії товарів.

Оплата за придбані нафтопродукти здійснена в повному обсязі.

Зазначені операції продажу нафтопродуктів Позивач відобразив у податковому обліку, що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку 361 та 631;

За результатами зазначених господарських операцій Позивачем виписано контрагентам податкові накладні № 110 від 25.02.2013р., № 8 від 02.03.2013р., № 27 від 05.03.2013р. Сума ПДВ по зазначеним податковим накладним відображена ТОВ «Корсуньрайагропостач» в додатку № 5 до податкової декларації з ПДВ за лютий, березень місяці 2013 року місяць 2013 року, як податкові зобов'язання.

Фактичне придбання Позивачем нафтопродуктів підтверджується первинними документами, складеними належним чином, які містять достатню інформацію відносно змісту та вартості господарських операцій.

Подальше використання придбаних товарів також підтверджено належним чином складеними первинними бухгалтерськими документами.

Відповідач також посилався на те, що вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_2 будучи лише формально учасником та директором товариства, не виконував функцій, покладених на нього згідно статуту підприємства, не вчиняв дій щодо управління ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020», не приймав участі у фінансово-господарській діяльності цього підприємства та не отримував від неї прибутку. Крім того, зазначено, що дане фіктивне підприємство використовувалося групою осіб, для здійснення незаконної діяльності, а саме привласнення незаконно отриманих грошових коштів.

Згідно реквізитів, зазначених у договорі, його підписано зі сторони постачальника директором ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» ОСОБА_2, зі сторони покупця - директором ТОВ «Корсуньрайагропостач» ОСОБА_3

На видаткових накладних від постачальника, податкових накладних міститься підпис - директор ОСОБА_2

Однак, згідно даних з Єдиного Державного Реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» (код ЄРДПОУ 37428778) не було проведено реєстраційні дії щодо скасування державної реєстрації чи визнання статутних документів недійсними. З огляду на інформацію, що отримано з витягу з ЄДР ЮО, ФОП та ГФ, державним реєстратором внесено зміни щодо керівника ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» (код ЄРДПОУ 37428778), яким є з 04.08.2015р. ОСОБА_4

Таким чином, державний реєстратор прийшов до висновку щодо правоздатності даної юридичної особи, її можливості здійснювати юридично значущі дії, в тому числі щодо регулювання своєї господарської діяльності шляхом призначення керівника, та про відсутність заборон на такі дії.

Відтак, станом на 04.08.2015р. ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» (код ЄРДПОУ 37428778) володіє необхідним обсягом правоздатності, який дає йому можливість здійснювати господарську діяльність на території України.

Наявність Вироку Червоногвардійського районного суду м. Харкова по справі № 646/3810/15-к від 09.04.2016 року щодо визнання директора ТОВ «ГАЗУКРАЇНА-2020» ОСОБА_2 винним за ст. 205 КК України не є безперечним і неспростовним доказом протиправних дій Позивача у даній справі.

Згідно ухвали ВАСУ від 08.10.201213р. у справі №К-14806/09 наголошується, що вироком суду щодо посадових осіб контрагента не встановлена фіктивність конкретної господарської операції, спрямованої на формування валових витрат підприємства для отримання ним незаконних податкових вигод, тому обставини, встановлені вироком суду, не можуть свідчити про неправомірність формування платником податків валових витрат.

Зроблено висновок про те, що, укладаючи угоду, у підприємства не виникає обов'язків і повноважень здійснювати контроль за дотриманням контрагентом вимог законодавства у частині здійснення господарської діяльності тощо, і підприємство не повинно надалі зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на валові витрати внаслідок порушень, допущених контрагентом.

В Ухвалі від 18.11.2014 року № К/800/41442/14 ВАС України, , встановивши відсутність доказів обізнаності позивача про несумлінний характер діяльності контрагента, стверджував про можливість скасування податкових повідомлень рішень, оскільки в силу ст. ч. 4 ст. 72 КАС України, вирок суду в кримінальній справі або постанова суду про адміністративний проступок, які набрали чинності, є обов'язковими для адміністративного суду, який розглядає справу саме про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалено вирок або постанову суду, і лише в питанні, чи мало місце діяння, та здійснено чи воно цією особою.

Якщо не встановлено умисел у добросовісного платника податків на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то наявність вироку суду про притягнення посадових осіб контрагента сумлінного платника податків до кримінальної відповідальності за статтею 205 КК України не є підставою для визнання недійсними всіх угод, як таких, що суперечать інтересам держави і суспільства.

Таким чином, вирок у справі про звинувачення директора контрагента позивача не може бути однозначно причинним наслідком неправомірного формування позивачем податкового кредиту, та такий вирок, не є обов'язковим для вирішення цієї справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ. який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Крім того, на недопустимість покладення тягаря негативних наслідків від встановлення протиправності дій контрагента платника податків неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, зокрема у рішенні від 9 січня 2007 року «Інтерсплав проти України», а також Верховний Суд України, зокрема у постанові № 21-1578 від 13.01.2009 року.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що подані позивачем первинні документи бухгалтерського та податкового обліку не є достатніми доказами фактичного виконання операцій; спірні господарські операції не підтверджені належними первинними документами, що в сукупності з виявленими ДПІ фактами щодо фіктивної діяльності Контрагента позивача свідчить про безтоварність господарських операцій, що виключає правомірність їх відображення у податковому обліку цього товариства, є помилковими.

Апелянтом надано докази на підтвердження вимог апеляційної скарги, а висновки суду першої інстанції є такими, що не відповідають вимогам закону і спростовуються доводами апеляційної скарги.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відмови в задоволенні позову, через що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 8, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Корсуньрайагропостач» на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.03.2016 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Корсуньрайагропостач» до Корсунь-Шевченківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області, Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.03.2016 року - скасувати та постановити нову.

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.02.2016 № прийняте Корсунь-Шевченківською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Черкаській області про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств за основним платежем на суму 194088 грн. та за штрафними санкціями у сумі 48522 грн.; податкове повідомлення-рішення від 03.02.2016 № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 114360 грн. та за штрафними санкціями у сумі 28590 грн.

Судові витрати в розмірі 5783 (п'ять тисяч сімсот вісімдесят три) грн. 40 коп. стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Корсуньрайагропостач» (ІПН 40, свідоцтвом № 200064570) з Корсунь-Шевченківської ОДПІ Головного управління ДФС у Черкаській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 31.05.2016 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Шурко О.І.