Справа № 813/6117/15
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року справа № 813/6117/15

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого-судді Кухар Н.А.

секретар судового засідання Єдинак Г.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, треті особи - Держгеокадастр, Яблунівська сільська рада Буського району про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, треті особи Держгеокадастр, Яблунівська сільська рада Буського району, в якому просить визнати протиправними дії та скасувати рішення відповідача № ДС-31-28-7777.5-3175/19-15 від 27.07.2015 року про відмову у розгляді клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,00 га для ведення сільського господарства на території Яблунівської сільської ради Буського району, та зобовязати відповідача видати наказ про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Яблунівської сільської ради Буського району.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області протиправно відмовлено їй у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,00 га для ведення сільського господарства на території Яблунівської сільської ради Буського району. Вважає, що відповідачем допущено бездіяльність щодо розгляду клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою. Посилається на статтю 33 Земельного кодексу України, згідно якої громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Відповідач подав заперечення на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно до ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів та інші підстави передбачені цією статтею. Зазначає, що передача проінвентаризованих земель можлива на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за умови відповідності площі та лінійних розмірів земельних ділянок, параметрам визначених за результатами інвентаризації. У випадку невідповідності цих розмірів та площ необхідно здійснити роботи по виготовленні документації із землеустрою щодо поділу цієї земельної ділянки. Видатки на проведення таких робіт в 2015 році не передбачено. У зв'язку з тим, що позивач звернувся до Головного управління для отримання земельної ділянки у власність площею 2,00 га, тобто частини сформованої земельної ділянки площею 13,9388 га, для надання дозволу на її приватизацію необхідно сформувати нову земельну ділянку шляхом поділу. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач та третя особа - Держгеокадастр явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Третя особа Яблунівська сільська рада Буського району явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, подала заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у відповідності до вимог ч.1 ст.41 КАС України.

Суд, зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, заперечення відповідача, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,00 га для ведення сільського господарства на території Яблунівської сільської ради Буського району.

27.07.2015 року Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надало позивачу відповідь № ДС-31-28-7777.5-3175/19-15, згідно якої повідомило її, що земельна ділянка, яка пропонується нею до відведення, знаходиться в межах проінвентаризованого та зареєстрованого ДЗК масиву відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.20 №513 Про затвердження Порядку проведення інвентаризації земель на виконання плану заходів, передбачених бюджетною програмою за КПКВК 28030 Проведення земельної реформи.

Такі земельні ділянки можуть надаватися у користування (оренду) для сільськогосподарського використання на підставі технічної документації землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) умови відповідності площі та лінійних розмірів земельних ділянок, параметр визначених за результатами інвентаризації.

У випадку невідповідності цих розмірів та площ необхідно здійснити роботи по виготовленні документації із землеустрою щодо поділу цієї земель ділянки за рахунок державного бюджету.

Видатки на проведення таких робіт в 2015 році не передбачено.

Головне управління Держгеокадастру у Львівській області керуючись п.7 ст. 118 Земельного кодексу України відмовило позивачці у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення даної земель ділянки у власність.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частинами 1-3 ст.116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених вказаним Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б)одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в)одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Отже, згідно із нормами Земельного кодексу України отримати земельну ділянку у власність із земель державної або комунальної власності можливо шляхом безоплатної приватизації земельної ділянки або в порядку продажу, передбаченим вказаним Кодексом.

Положеннями ч.6 ст.118 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені зазначеною статтею.

Частиною 7 ст.118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 вказаного Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 вказаного Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Пунктом б ч.1 ст.121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,00 га.

Як вже встановлено судом позивачу відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га. у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Яблунівської сільської ради Львівської області у звязку із необхідністю формування земельних ділянок шляхом поділу та обєднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення.

Інвентаризація земель проводиться згідно статті 35 Закону України «Про землеустрій» та Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2012 року №513.

Згідно із ст. 35 Закону України «Про землеустрій» інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об'єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

У разі виявлення при проведенні інвентаризації земель державної та комунальної власності земель, не віднесених до тієї чи іншої категорії, віднесення таких земель до відповідної категорії здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування на підставі відповідної документації із землеустрою, погодженої та затвердженої в установленому законом порядку.

Згідно із ст. 14 Закону України «Про землеустрій» до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у сфері землеустрою, належать, зокрема: здійснення землеустрою, у тому числі забезпечення проведення державної інвентаризації земель.

За інформацією Відділу Держгеокадастру у Буському районі, зазначене позивачем у клопотанні, місце розташування земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства знаходиться в межах проінвентаризованого масиву площею 13,9388 га (кадастровий номер :12:000:0028). Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (за межами населених пунктів) на території Яблунівської сільської ради Буського району Львівської області розроблялася на підставі розпорядження Буської районної державної адміністрації від 27 серпня 2013 року № 221 «Про проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Буського району».

Розпорядженням Буської районної державної адміністрації від 15.11.2013 року № 295 «Про затвердження матеріалів інвентаризації земель» затверджено технічні документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 4258,7076 га, розташованих на межами населених пунктів на території Буського району Львівської області.

Пунктом 30 Порядку встановлено, що відомості, отримані в результаті інвентаризації земель, підлягають внесенню до Державного земельного кадастру протягом семи робочих днів після передачі копій матеріалів, отриманих в результаті проведення інвентаризації земель, до місцевого фонду документації із землеустрою.

Відповідно до ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Проінвентаризована земельна ділянка, що розташована в адміністративних межах Яблунівської сільської ради Буського району Львівської області площею 13,9388 га (кадастровий номер :12:000:0028) є сформованою.

Формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок.

Аналіз зазначених норм земельного законодавства, дає підстави дійти висновку, що передача проінвентаризованих земель можлива на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за умови відповідності площі та лінійних розмірів земельних ділянок, параметрам визначених за результатами інвентаризації.

У випадку невідповідності цих розмірів та площ необхідно здійснити роботи по виготовленні документації із землеустрою щодо поділу цієї земельної ділянки.

Таким чином, оскільки позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області для отримання земельної ділянки у власність площею 2,00 га, тобто частини сформованої земельної ділянки площею 13,9388 га, для надання дозволу на її приватизацію необхідно сформувати нову земельну ділянку шляхом поділу.

Наказами №11947/28-15 від 25.12.2015 року та від 04.01.2016 року №116/28-16, відповідачем надано згоду на поділ земельних ділянок сільськогосподарського призначення, площею 13,9388 га (кадастровий номер :12:000:0028) та площею 9,3579 га (кадастровий номер :14:000:007), які розташовані на території Яблунівської сільської ради Буського району.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку що відмова відповідача є правомірною, оскільки відповідає вимогам ч. 7 ст. 118 ЗК України, а саме, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволені позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Кухар Н.А.

Повний текст постанови виготовлено 31.05.2016 року.