Справа № 824/3298/14-а
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2016 року м. Київ К/800/30560/15

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Хотинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області

на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 29.01.2015 року

та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.05.2015 року

у справі № 824/3298/14-а

за позовом ОСОБА_4

до Хотинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області

про скасування рішення,

та за позовом Хотинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області

до Приватного підприємця ОСОБА_4

про стягнення заборгованості,

встановив:

Державна податкова інспекція у Хотинському районі Чернівецької області звернулась до суду з адміністративним позовом до Приватного підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та ОСОБА_4 звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Хотинському районі Чернівецької області про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 29.01.2015 року у справі № 824/3298/14-а позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 17.03.2009 року № /0 в частині застосування фінансових санкцій на суму 4 725, 00 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Позовні вимоги Державної податкової інспекції у Хотинському районі Чернівецької області задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість по сплаті фінансових санкцій та заборгованість по сплаті торгового патенту в загальній сумі 289, 69 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.05.2015 року постанову суду першої інстанції скасовано в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.03.2009 року в частині застосування фінансових санкцій на суму 4 725, 00 грн. В цій частині визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 17.03.2009 року в частині застосування фінансових санкцій на суму 4 760, 00 грн. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що за результатами проведеної перевірки господарської одиниці магазин-бару, що належить ОСОБА_4 за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, відповідачем складено акт від 12.03.2009 року № 0190/24/00/23/НОМЕР_1, яким встановлено порушення п. 1, п. 2, п. 9, п. 10 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: при реалізації товарів на загальну суму 35, 00 грн. розрахункову операцію через реєстратор розрахункових операцій не проведено, розрахунковий документ особі, яка отримала товар, не видано; нероздрукування щоденних фіскальних звітних чеків; незбереження щоденного звітного чеку; незбереження контрольної стрічки.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято рішення від 17.03.2009 року № 10 про застосування до позивача суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 5 445, 00 грн.

Суд першої інстанції прийшов до висновку щодо неправомірного застосування до позивача суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 4 725, 00 грн.

Суд апеляційної інстанції прийшов до висновку щодо неправомірного застосування до позивача фінансових санкцій на суму 4 760, 00 грн.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновком суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 9 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

Згідно із пунктом 4 ст. 17 цього Закону у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій за рішенням відповідних органів державної податкової служби України до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз змісту цих норм дає підстави для висновку, що зазначена фінансова санкція встановлена за порушення суб'єктами підприємницької діяльності вимоги закону щодо невиконання щоденно друкувати фіскальний звітний чек та зберігати його в книзі обліку розрахункових операцій.

Не виконуючи протягом певного періоду обов'язок щодня друкувати фіскальний звітний чек, суб'єкт підприємницької діяльності вчиняє продовжуване порушення, а не зберігаючи цей чек у книзі обліку розрахункових операцій - триваюче.

Враховуючи, що згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, то за дії (бездіяльність), які у своїй сукупності складають єдине продовжуване чи триваюче правопорушення, можливо притягнути до відповідальності лише один раз.

Отже, за вчинення порушень, про які йдеться у пункті 4 ст. 17 зазначеного вище Закону, відповідний орган державної податкової служби України може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги), випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку та/або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що за порушення пункту 9 ст. 3 Закону до позивача правомірно застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій, на підставі пункту 4 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», лише в розмірі 340, 00 грн.

Крім того, судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що матеріалами справи підтверджується висновок податкового органу про порушення позивачем вимог п. 1, п. 2, п. 9, п. 10 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», тому правомірним є застосування до позивача суми штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 685, 00 грн.

При цьому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку щодо неправомірного застосування до позивача фінансових санкцій на суму 4 760, 00 грн., а не 4 725, 00 грн., як помилково визначив суд першої інстанції.

За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та встановлених обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено законні і обґрунтовані рішення, які постановлені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Хотинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області відхилити.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 29.01.2015 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.05.2015 року у справі № 824/3298/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук