Справа № 2518/2-а-9218/11
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2011-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ріпкинський районний суд Чернігівської області
Справа № 2518/2-а-9218/2011
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( в п о р я д к у с к о р о ч е н о г о п р о в а д ж е н н я )

26 вересня 2011 року суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області Сташків В.Б.,
розглянувши в смт. Ріпки в приміщенні суду, в порядку скорченого провадження, адмін.справу
за позовомОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області (далі - УПСЗН Ріпкинської РДА)
провизнання незаконними дії і бездіяльність відповідача та зобовязання здійснити нарахування та забезпечити виплату щорічної допомоги на оздоровлення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до УПСЗН Ріпкинської РДА, посилаючись на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, а тому йому повинна виплачуватись щорічна допомога на оздоровлення передбачена ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 4 мінімальних заробітних плат. У звязку з цим, просить суд:

- визнати дії відповідача з неперерахування йому допомоги на оздоровлення згідно закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протиправними;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату допомоги на оздоровлення за 2008, 2009, 2010 р.р. відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із розрахунку чотирьох мінімальних заробітних плат.

Ухвалою судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19 травня 2011 р. залишено без розгляду вимоги ОСОБА_1 за 2008, 2009 роки.

14 червня 2011 року від УПСЗН Ріпкинської РДА надійшло письмове заперечення проти позову, в якому вони просять відмовити в позові повністю за необґрунтованістю позовних вимог, та за відсутністю в з їх боку протиправних дій, посилаючись на те, що розмір щомісячної допомоги на оздоровлення передбаченої ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 120 грн. обрахований ними відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.96 р. № 836, і виплачена позивачу в грудні 2010 р., тому вважають, що їх дії є правомірними. Також посилаються на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат чорнобильцям на оздоровлення, що унеможливлює стягнення з них вказаних коштів, які є шкодою, яка у звязку з визнанням актів неконституційними, відповідно до ст. 1175 ЦК України підлягає стягненню з держави, і вони не є належним відповідачем по справі.

Оцінивши повідомлені позивачем, та відповідачем обставини, приходжу до висновку, що достатні підстави для прийняття законної і обґрунтованої постанови, в порядку скороченого провадження, про задоволення позовних вимог, виходячи з таких мотивів.

По справі установлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії.

Абз. 4 ч. 4 ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії виплачується у розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

По справі встановлено, що позивачу виплата УПСЗН Ріпкинської РДА щомісячної допомоги на оздоровлення, передбаченої абз. 4 ч. 4 ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, була проведена після 25.12.2010 р. в розмірі 100 грн. через поштове відділення відповідно до вимог Постанов Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р. №836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та від 12.07.2005 р. № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи.

В той же час, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, приходжу до висновку, що при визначенні розміру допомоги на оздоровлення, застосуванню підлягає абз. 4 ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з якої вбачається, що під час визначення розміру допомоги передбаченої цією статтею за основу їх нарахування береться мінімальна заробітна плата, а не розмір 100 грн., передбачений Постановами Кабінету Міністрів України від 26.07.1996р. №836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та від 12.07.2005 р. № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи. які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивачки.

Заперечення УПСЗН Ріпкинської РДА стосовно правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат чорнобильцям на оздоровлення, є не обґрунтованим і не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається.

Таким чином, дії УПСЗН Ріпкинської РДА щодо обрахування розмірів та виплати у занижених розмірах позивачу щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої абз. 4 ч. 4 ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2010 рік, у розмірі 5 мінімальних заробітних плат слід визнати протиправними, тобто такими, що не відповідають ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст.. 19 ч. 2 Конституції України, ст.. 2 КАС України.

Враховуючи те, що позивач просив захистити його право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік, у розмірі 4 мінімальних заробітних плат, а має прав на отримання такої допомоги в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, приходжу до висновку про необхідність, для повного захисту інтересів позивача вийти, на підставі ст.. 11 КАС України, за межі позовних вимог і захистити його права шляхом зобовязання відповідача перерахувати та виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення, передбачену абз. 4 ч. 4 ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2010 рік, у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, задовольнивши позов повністю.

Керуючись ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ч.ч. 2 ст. 19, ст. 22, ч.1 ст.46, ст. 50 Конституції України, ст.. 53 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», ст. 2 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати», ст.ст. 6, 8 - 11, 70, 71, 86, 158-163, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області задовольнити.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області щодо обрахування розмірів та виплати у занижених розмірах ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення, передбаченої абз. 4 ч. 4 ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2010 рік, у розмірі 5 мінімальних заробітних плат протиправними.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення, передбачену абз. 4 ч. 4 ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2010 рік, у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, який визначається виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, передбаченої на момент виплати в ст. 53 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік», ст. 2 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати», з обовязковим урахуванням фактично виплачених коштів.

Відповідно ст.. 256 КАС України, покласти на Управління праці та соціального захисту населення Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області обовязок виконати вказану постанову негайно.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів з дня отримання копії постанови апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Ріпкинський районний суд Чернігівської області з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.Б.Сташків