Справа № 821/675/16
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/675/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Вітічак О.Р.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Єрашова І.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2015 р. № 21305-17,

встановив:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - відповідач, Херсонська ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 30.05.2016 р., просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.06.2015 р. № 21305-17, яким позивачу нараховано податкове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 25000 грн.

Свої вимоги мотивує протиправністю оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки транспортний податок в розмірі 25000 грн. за легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см, був введений Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 р. № 71-VIII, який почав діяти з 01.01.2015 р., а тому, з урахуванням ч.3 ст.27 Бюджетного кодексу України, даний вид оподаткування може застосовуватись не раніше 01.01.2016 р. Застосування контролюючим органом положень вищевказаного Закону у 2015 році не відповідає ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. Пояснив, що податкове повідомлення-рішення від 30.06.2015 р. № 21305-17 винесено в рамках вимог ст.267 ПК України, якою зобов'язано власників транспортних засобів сплачувати транспортний податок, який віднесено до податків на майно.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ 036733 позивач є власником автомобіля TOYOTA HIGHLANDER, легковий універсал-В, білого кольору, 2014 року випуску, з об'ємом двигуна - 3456 куб. см., дата першої реєстрації - 04.06.2014 р.

30.06.2015 р. контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № 21305-17, яким ОСОБА_3 нараховано до сплати суму транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік у сумі 25000 грн. Дане рішення направлено позивачу та отримано ним 25.08.2015 р.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач звернувся до суду з вимогою про його скасування.

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення суд виходить з наступних приписів законодавства та встановлених під час судового розгляду фактичних обставин справи.

1 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 р. № 71-VIII (далі Закон № 71-VIII), яким викладено в новій редакції статтю 267 Податкового кодексу України (далі - ПК України), та введено для громадян України новий місцевий податок на майно - транспортний податок.

Згідно пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до пп.267.1.1 п.267.1 ст.267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Як визначено пп.14.1.251 п.14.1 ст.14 ПК України транспортні засоби, що використовувалися - це транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Відповідно до пп.14.1.163 п.14.1 ст.14 ПК України перша реєстрація транспортного засобу - реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше.

Згідно п.267.4 ст.267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (пп.267.5.1 п.267.5 ст.267 ПК України).

При цьому, календарний рік це проміжок часу з 1 січня по 31 грудня, який триває 365 або 366 (у високосному році) календарних днів. Річний обсяг повинен обчислюватись за календарний рік, а не за будь-які 12 місяців за вибором податкового органу. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.04.2013 р. № 21-94а13.

Враховуючи викладене, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування, а базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Отже, згідно з наявними в матеріалах справи доказами, автомобіль TOYOTA HIGHLANDER, легковий універсал-В, білого кольору, 2014 року випуску, з об'ємом двигуна - 3456 куб. см, зареєстрований вперше - 04.06.2014 р., є об'єктом оподатковування у 2015 році в розумінні приписів ст.267 ПК України, а ОСОБА_3 - платником податку як його власник на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ 036733.

Статтею 10 ПК України визначено, що податок на майно, в склад якого, відповідно до пп.265.1.2 п.265.1 ст.265 ПК України, входить транспортний податок, належить до місцевих податків. Місцеві ради обов'язково встановлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Відповідно до пп.12.1.2 п.12.1 ст.12 ПК України Верховна Рада України встановлює на території України загальнодержавні податки та збори і визначає перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних та міських рад.

Пунктом 12.3 статті 12 ПК України визначено, що сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Також, згідно із п.24 ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до ПК України.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону рекомендовано переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, а також установлено, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Судом встановлено, що рішенням Херсонської міської ради від 20.02.2015 р. № 1706 "Про встановлення ставки транспортного податку" встановлено на території міста Херсона транспортний податок з 01.01.2015 р. та затверджено його елементи згідно зі статтями 46-49, 267 ПК України.

Дійсно пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України передбачають, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Між тим суд зазначає, що у рішенні Херсонської міської ради від 20.02.2015 р. № 1706 встановлено термін, з якого вводиться транспортний податок - з 01.01.2015 р. Дане рішення є чинним, воно не скасовано у судовому порядку, а тому є обов'язковим для виконання.

Також суд вважає, що рішення органу місцевого самоврядування не може впливати на підстави нарахування та обов'язок платника сплачувати податки та збори, оскільки такі прямо закріплені нормами ПК України.

Відповідно до пп.4.1.9 п.4.1 ст.4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується на такому принципі як стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Однак, Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким з 01.01.2015 р. введено транспортний податок, прийнято 28.12.2014 р., тобто до початку нового бюджетного періоду та за шість місяців до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року), а тому доводи позивача щодо не застосування даного Закону у 2015 році є необґрунтованими.

Крім того, транспортний податок є новим, змін до діючих елементів податку внесено не було.

У своєму рішенні від 14.10.2010 р., прийнятому в справі "Щокін проти України" (заяви № 23759/03 та № 37943/06), Європейський Суд з прав людини зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, у другому реченні першого пункту йде мова про те, що позбавлення власності можливе тільки "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів" (п.50).

Тому, введення нового виду податку "транспортного податку" на підставі Закону № 71-VIII, встановлення його ставки та чітких правил сплати, слід вважати "законним втручанням" держави у мирне володіння майном особи та узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини.

Згідно пп.267.6.1 п.267.6 ст.267 ПК України обчислення суми податку з об'єкта оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове повідомлення-рішення про сплату суми податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Таким чином, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 30.06.2015 р. № 21305-17, яким визначене податкове зобов'язання ОСОБА_3 з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 25000 грн., винесене у відповідності до норм діючого податкового законодавства України.

Стосовно посилань позивача на недотримання контролюючим органом при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення ст.27 Бюджетного кодексу України, суд зазначає наступне.

Частиною 3 статті 27 Бюджетного кодексу України встановлено, що закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету (зменшують надходження бюджету та/або збільшують витрати бюджету) і приймаються після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Тобто, вищезазначеною нормою дійсно передбачено, що закони, які впливають на показники бюджету, за певних умов, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим. Однак, суд звертає увагу, що законодавцем зроблено уточнення щодо її застосування. Зокрема, її дія поширюється у випадку, якщо запропоновані зміни зменшують надходження бюджету та/або збільшують витрати бюджету, тобто впливають на витрати, які понесе бюджет України.

Оскільки транспортний податок є новим податком та збільшує надходження до бюджету, тобто впливає на його дохідну частину, суд вважає, що норми ч.3 ст.27 Бюджетного кодексу України на нього не поширюються.

Посилання ОСОБА_3 на статтю 58 Конституції України є безпідставними, оскільки Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 р. № 71-VIII заздалегідь запроваджує транспортний податок, встановивши обов'язок його сплати з 01.01.2015 р., а тому в даному випадку немає зворотної дії в часі.

Окремо слід зазначити, що Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 р. № 71-VIII не визнано неконституційним.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про законність нарахування контролюючим органом ОСОБА_3 транспортного податку за 2015 рік в сумі 25000 грн., а тому відсутні підстави для скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2015 р. № 21305.

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2015 р. № 21305-17.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 02 червня 2016 р.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 8.3.6