Справа № 820/1374/16
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 травня 2016 р. № 820/1374/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Зінченка А.В.

Суддів Панченко О.В., Спірідонова М.О.

При секретарі Кікоян Г.О.

За участі:

позивача ОСОБА_1

Представник відповідача не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом з ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд зобовязати Міністерство внутрішніх справ України надати статус учасника бойових дій ОСОБА_1, визнаючи відмову неправомірною.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що під час проходження служби в органах внутрішніх справ СРСР, в період з листопада 1989 року по лютий 1990 року позивач перебував у службовому відрядженні у Закавказзі (Нагірний Карабах), де виконував обовязки по охороні громадського порядку при надзвичайних обставинах, повязаних з масовими антигромадськими проявами/ За викладених обставин, він з огляду на положення Постанови Кабінету Міністрів України «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 08.02.1994 №63 (далі Постанова №63), відноситься до учасника бойових дій, у звязку із чим позивач звернувся зі зверненням до Міністерства внутрішніх справ України для встановлення статусу учасника бойових дій. Листом від 29.02.2016 року Міністерство внутрішніх справ України повідомило позивачу, що надані позивачем документи не підтверджують безпосередньої участі в бойових діях у воєнний час у складі діючої армії або території держав, які вказані у переліку, тому відповідно до законодавства підстави для встановлення позивачу статусу учасника бойових дій відсутні. Позивач, не погоджуючись з діями відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Представник відповідача в наданих до суду запереченнях проти позову заперечував, посилаючись на те, що правові підставі для встановлення позивачу статусу учасника бойових дій відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відсутні, а тому, в даному випадку відповідач діяв на підставі та в межах чинного законодавства України.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановила наступні обставини справи.

ОСОБА_1 на підставі наказів начальника Харківського пожежно технічного училища МВС СРСР у період з 15.11.1989 року (наказ про вибуття № 92 о/с від 18.11.1989 року) по 07.02.1990 року (наказ про прибуття № 8 л/с від 07.02.1990 року) перебував у службовому відрядженні у Закавказзі (Нагірний Карабах), де виконував обовязки по охороні громадського порядку при надзвичайних обставинах, повязаних з масовими антигромадськими проявами, що підтверджується довідкою Національного університету цивільного захисту України № 4/1 від 12.01.2016 року (а.с. 17).

Позивач звернувся зі зверненням до Міністерства внутрішніх справ України для встановлення статусу учасника бойових дій.

Листом № 22/5-к-140 від 29.02.2016 року Міністерство внутрішніх справ України повідомило позивачу, що надані позивачем документи не підтверджують безпосередньої участі в бойових діях у воєнний час у складі діючої армії або території держав, які вказані у переліку, тому відповідно до законодавства підстави для встановлення позивачу статусу учасника бойових дій відсутні (а.с. 20).

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів виходить з наступного.

Ст. 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни та учасників бойових дій визначено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551).

Відповідно до ст. 4 Закону № 3551 ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно зі ст. 5 Закону № 3551 учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, зєднань, обєднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону № 3551 учасниками бойових дій визнаються, зокрема, учасники бойових дій на території інших країн військовослужбовці ОСОБА_2, ОСОБА_3, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для виконання миротворчих місій або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії.

Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідним рішенням Уряду з цього питання, прийнятого на виконання вимог пункту 2 частини 1 статті 6 Закону України, - є постанова Кабінету Міністрів України №63

від 08 грудня 1994 року «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якою встановлено Перелік держав і періодів бойових дій на їх території та перелік осіб, на яких поширюється дана Постанова.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1994 № 63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» було затверджено перелік держав, яким надавалася допомога за участю військовослужбовців ОСОБА_2, ОСОБА_3, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, і періодів бойових дій на їх території.

Разом з цим, події, які відбувались у Азербайджанській РСР у період проходження позивачем служби на її території до вищезазначеного Переліку - не віднесені.

У п. 6 примітки Переліку держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженого вказаною постановою Кабінету Міністрів України зазначено, що Генеральним штабом Збройних Сил колишнього Союзу РСР і після 1979 року направлялися військові фахівці в країни, на території яких велися бойові дії, але Генеральний штаб Збройних Сил України не володіє такою інформацією. Військовим фахівцям у таких випадках пільги надавалися на підставі довідок 10 Головного управління Генерального штабу Збройних Сил СРСР про їх особисту участь у бойових діях.

За таких обставин єдиним документом, що може підтверджувати факт участі позивача в бойових діях, може бути довідка форми 10, яка видавалася Головним управлінням Генерального штабу Збройних Сил СРСР. Вказаної довідки позивачем не надано, а тому підстав для визнання неправомірним рішення Міністерства внутрішніх справ України про відмову у визнанні учасником бойових дій немає.

Таким чином, у судовому засіданні встановлена відсутність правових підстав для визнання ОСОБА_1 учасником бойових дій, у звязку з чим колегія суддів вважає, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Суд зазначає, що частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами.

А згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 71, 94, 159, 160 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 1 червня 2016 року.

Головуючий суддя А.В. Зінченко

Судді О.В. Панченко

ОСОБА_4