Справа № 687/426/16-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 687/426/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Борсук В.О.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

26 травня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Сторчака В. Ю. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 14 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про зобов'язання здійснити розрахунок коефіцієнта заробітної плати та розрахунок пенсії по інвалідності та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Чемеровецького районного суду Хмельницької області з позовом до Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області, в якому просив зобов'язати відповідача здійснити розрахунок коефіцієнта заробітної плати, розрахунок пенсії по інвалідності та стягнути моральну шкоду.

Постановою Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 14 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про задоволення позову. В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказав про невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного та необєктивного вирішення справи.

Сторони в судове засідання не зявились. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обовязковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 лютого 2001 року ОСОБА_2 призначено пенсію по інвалідності ІІ групи із застосуванням заробітної плати з 01.01.1990 року по 31.12.1994 року в сумі 454,42 грн., індивідуальний коефіцієнт заробітку становив 1,20890.

01 жовтня 2007 року позивачу проведено призначення та перерахунок з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

15 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області з заявою про перерахунок пенсії.

06 квітня 2016 року позивачу проведено перерахунок пенсії зокрема в оптимальний заробіток увійшла заробітна плата за період з 01.01.1994 року по 31.12.1998 року, в тому числі по сумісництву заробітна плата помічника консультанта з 01.11.1994 року по 31.12.1994 року та з 01.01.1995 року по 30.06.1998 року. Індивідуальний коефіцієнт заробітку після перерахунку становить 1,46177, що підтверджується розпорядженням №130017.

Як встановлено із розпорядження 130017 від 07 квітня 2016 року позивачу проведено детальний розрахунок, зокрема в оптимальний заробіток увійшла заробітна плата за період з 01.01.1990 року по 01.12.1994 року, в тому числі по сумісництву заробітна плата помічника консультанта з 01.11.1994 року по 31.12.1994 року. Індивідуальний коефіцієнт заробітку після перерахунку становить 1,21611.

Позивач, вважаючи такі дії Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області неправомірними, звернувся за захистом своїх прав до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, тим самим, визнаючи правомірними дії відповідача та прийняті ним рішення, виходив з того, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, визначені законодавством.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції із наступних підстав.

Правовідносини сторін регулюються Конституцією України, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ( у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Пункт 1 ст.9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" регулює види пенсій: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 24 зазначеного Закону визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлений статтею 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Абзацами 1-3 частини 1 статті 40 Закону було визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

У разі, якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за пенсією, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключається період до 60 календарних місяців страхового стажу підряд за умови, що зазначений період становить не більше ніж 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим частини першої цієї статті, період, за який враховується заробітна плата, після виключення 10 відсотків тривалості страхового стажу, не може бути меншим ніж 60 календарних місяців.

Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії провадиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії.

Згідно з приписами ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату та інших документів про страховий стаж, заробітну плату та інших документів про страховий стаж, заробітну плату та інших документів із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення пенсії або попереднього перерахунку. За бажанням пенсіонера при переведені з одного виду пенсії на інший пенсійний орган може врахувати заробітну плату за періоди страхового стажу зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

З розпорядження Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області №130017 від 07.04.2016 року встановлено, що відповідач обчислюючи пенсію ОСОБА_2 із заробітку за період роботи з 01.01.1990 року по 31.12.1994 року, дійшов висновку про недоцільність застосування індивідуального коефіцієнта 1.21611, оскільки це не призведе до збільшення розміру пенсії позивача, тому що індивідуальний коефіцієнт заробітної плати позивача став після переведення сум заробітної плати менше ніж коефіцієнт 1.1.46177 з якого обчислена пенсія позивача із заробітку за період роботи з 01.01.1994 року по 31.12.1998 року.

17 лютого 2016 року листом Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області вих.6/В-12 повідомлено позивача, що станом на 01.09.2016 року розрахунок пенсії за віком становить 1316,52 грн. При переведенні з пенсії за віком на пенсію по інвалідності розмір пенсії зменшується на 3,14 грн. при переведенні з одного виду пенсії на другий 857 код пропадає і розмір пенсії становитиме 1313,38 грн.

Враховуючи вище вказане колегія суддів прийшла до висновку, що відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача у відповідності до вимог пенсійного законодавства за більш вигідним для нього розрахунком.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що відповідач зобов'язаний здійснити розрахунок пенсійного забезпечення ОСОБА_2 із заробітку за період роботи з 01.01.1990 року по 31.12.1994 року із застосуванням індивідуального коефіцієнта не менше 1.58981 не відповідають вимогам законодавства і не підтверджуються доказами у справі.

Крім того з матеріалів справи встановлено, що розпорядження Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області №130017 від 06.04.2016 року та від 07.04.2016 року позивачем не були оскаржені.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виходячи з меж заявлених позовних вимог перерахунок пенсії позивача здійснено у відповідності до вимог пенсійного законодавства, а тому колегія суддів не вбачає підстав для визнання дій відповідача неправомірними, а позовні вимоги вважає необґрунтованими.

Щодо позовної вимоги стягння з відповідача моральної шкоди у розмірі 4500 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31.03.1995 року №4, при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями, вини останнього в її заподіянні. Суд зокрема, повинен з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральної шкоди чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

З огляду на вище викладене, колегія суддів приходить до аналогічного висновку з висновком суду першої інстанції, що позивач не обґрунтував підставу відшкодування йому моральної шкоди, оскільки не надав жодного доказу, який би підтверджував заподіяння такої шкоди, в зв'язку з чим позовна вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 4500 грн. не підлягає задоволенню.

Отже, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 14 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4