Справа № 750/4552/16-а
Суддя: Супрун О. П.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/4552/16-а
Провадження № 2-а/750/358/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Черніговау складі:

головуючого судді Супруна О.П.,

за участю секретаря Носенко М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

10 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить:

-поновити строк на оскарження постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_2 від 19.04.2016 про закінчення виконавчого провадження ВП № 50199144, оскільки дана постанова отримана лише 30.04.2016, що підтверджується поштовим конвертом, а 30 квітня та 1,2,3,7,8,9 травня 2016 року є вихідними днями;

-визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_2 від 19.04.2016 про закінчення виконавчого провадження ВП № 50199144 з примусового виконання виконавчого листа № 750/10286/15-а, виданого 12.02.2016 Деснянським районним судом м. Чернігова.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19 квітня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_2 було винесено постанову з порушенням ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».

У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача до суду не зявився, про час та місце розгляду справи оповіщений належним чином. У поданій до початку судового засідання запереченнях просив відмовити в задоволенні позову, мотивуючи це правомірністю оскаржуваної постанови.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних доказів, що не суперечить положенням ст. 128 КАС України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 16 лютого 2016 рокуголовним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження№ 50199144 з виконання виконавчого листа № 750/10286/15-а виданого Деснянським районним судом м. Чернігова від 12.02.2016 про зобовязання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 починаючи з 01.09.2014 року пенсії виходячи з грошового забезпечення з урахуванням окладу за військовим званням, посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за кваліфікаційний клас, надбавки за доступ до державної таємниці, надбавки за виконання особливо-важливих завдань, премії, а також матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування(а.с.6).

16 березня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа, оскільки до суду направлено подання державного виконавця про зміну способу і порядку виконання рішення суду (а.с. 8).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 березня 2016 року було відмовлено у задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (а.с. 9).

19 квітня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження (а.с. 11).

Постановою головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 від 19.04.2016,на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 750/10286/15-а про зобовязання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 починаючи з 01.09.2014 року пенсії виходячи з грошового забезпечення з урахуванням окладу за військовим званням, посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за кваліфікаційний клас, надбавки за доступ до державної таємниці, надбавки за виконання особливо-важливих завдань, премії, а також матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що підставою для закінчення виконавчого провадження стало те, що постанову Деснянського районного суду м. Чернігова, на підставі якої було видано виконавчий лист № 750/10286/15-а від 12.02.2016, неможливо виконати без участі боржника, застосувати до боржника штрафні санкції, передбачені ст. 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження», неможливо оскільки боржник не виконує рішення суду з незалежних від нього обставин (відсутні кошти Державного бюджету України для даного виду виплат) (а.с.13).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

У відповідності з ч. 1 ст. 5 Закону вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно i в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Підстави закінчення виконавчого провадження передбачені частиною 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження». Згідну пункту 11 цієї норми виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною 3 статті 75 цього Закону.

Частиною 3 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Аналіз приведеної норми свідчить на користь висновку, що закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини 1 статті 49 та частини 3 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» допускається лише після вчинення державним виконавцем дій, передбачених статтею 89 цього Закону та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності.

Статтею 89 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Суд зазначає, що доказів на підтвердження того, що під час виконавчого провадження були повністю виконані вимоги закону, відповідач не надав.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, резолютивна частина постанови Деснянського районного суду м. Чернігова, викладена у виконавчому листі, носить зобов'язальний характер і не передбачає можливості звернення стягнення на майно чи кошти боржника. У той же час, застосування державним виконавцем положень п.11 ч.1 ст. 49, ч.3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», як підставу закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа, можлива лише при виконанні рішень майнового характеру, зокрема про стягнення грошових коштів або про звернення стягнення на майно.

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 02.04.2015 року по справі № К/800/86/13.

З огляду на викладене, державним виконавцем безпідставно порушено встановлену частиною 3 статті 79 та статтею 89 Закону України «Про виконавче провадження» процедуру, що передує винесенню постанови про закриття виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини 1 статті 49 цього Закону.

Зважаючи на наведене, суддоходить висновку, що постанова державного виконавця від 19 квітня 2016 року про закінчення виконавчого провадження №39829856 прийнята необґрунтовано, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст. ст. 9, 70, 71, 86, 94, 160 - 163, 181, 186 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_2 від 19.04.2016 про закінчення виконавчого провадження ВП № 50199144 з примусового виконання виконавчого листа № 750/10286/15-а, виданого 12.02.2016 Деснянським районним судом м. Чернігова.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.П. Супрун