Справа № 817/292/16
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2016-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 травня 2016 р.Р і в н е 817/292/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О., за участю секретаря судового засідання Маринич В.М., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: не прибув,

відповідачів: представники не прибули,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, Управління ДАІ УМВС України в Рівненській області
про визнання бездіяльності відповідача протиправною та стягнення невиплаченої вихідної допомоги,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області (далі - УМВС України в Рівненській області) про визнання бездіяльність протиправною щодо невиплати вихідної допомоги при звільненні та стягнення невиплаченої вихідної допомоги в сумі 22386,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до п.63 з Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 №114 (далі Положення №114), наказом УМВС України в Рівненській області від 06.11.2015 №350 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік). Одноразова грошова допомога ОСОБА_1 при звільненні складає 22386,00грн. Оскільки дана сума виплачена не була, то 15.01.2016 позивач звернувся до Голови ліквідаційної комісії УДАІ УМВС України в Рівненській області із заявою про її виплату, однак станом на 01.03.2016 така заборгованість залишається не виплаченою.

У судове засідання позивач не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Представник відповідача 1 у судове засідання не прибула, у поданому суду клопотанні про залучення належного відповідача позовні вимоги визнала повністю та просила розглянути справу за її відсутності.

В ході судового розгляду, ухвалою від 22.04.2016 судом залучено до участі у справі другого відповідача - Управління ДАІ УМВС України в Рівненській області (далі - УДАІ УМВС України в Рівненській області, відповідач 2).

Відповідач 2 у судове засідання не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений з урахуванням вимог ст.ст.33, 35 КАС України належним чином.

Судом не визнавалася обовязковою участь сторін у судовому засіданні. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити спір без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ст.12 та ст.41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не забезпечується.

Повно та всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що зменшені позовні вимоги підлягають до задоволення повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, прапорщик міліції, працював на посаді інспектора взводу дорожньо-патрульної служби відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Рівне, підпорядкованого УМВС України в Рівненській області (а.с.5).

На підставі наказу МВС України від 30.11.2015 №1532 Про ліквідацію Департаменту ДАІ МВС України, Центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС, управлінь ДАІ ГУ МВС, УМВС України в Автономній Республіці Крим, областях наказано, зокрема, ліквідувати УДАІ УМВС України в Рівненській області.

06.11.2015 у зв`язку із скороченням штату, згідно з п.п.10 та 11 розділу ХІ Закону №580-VIII та відповідно до п.63 з Положення №114, наказом УМВС України в Рівненській області від 06.11.2015 №350 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) (а.с.6).

15.01.2016 позивач звернувся із заявою до Голови ліквідаційної комісії УДАІ УМВС України в Рівненській області, в якій просив виплатити йому одноразову грошову допомогу при звільненні в сумі 22386,00грн. (а.с.8).

02.02.2016 УДАІ УМВС України в Рівненській області видано ОСОБА_1 довідку №35/9-5 про наявну заборгованість в зазначеній сумі (а.с.7).

Наявність вказаної заборгованості також підтверджена листом УДАІ УМВС України в Рівненській області від 02.02.2016 №35/4-4 (а.с.10).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Як вбачається з адміністративного позову, його предметом є невиплата відповідачами належних позивачу обов'язкових виплат, тобто об'єктом порушеного права ОСОБА_1, що підлягає захисту, є питання невиплати грошового забезпечення при звільненні.

Законодавець урегулював питання, пов'язані з прийняттям громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби спеціальними законами.

При цьому, наявність спеціального закону не виключає можливості застосування до правовідносин, пов'язаних із проходженням громадянами публічної служби, окремих норм інших законів та норм трудового законодавства у випадках, передбачених спеціальним законом. З цього приводу Верховний Суд України висловив свою позицію у постанові від 05.03.2013 зазначаючи, що "Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі".

Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Оскільки спір, пов'язаний із стягненням одноразової грошової допомоги при звільненні, є спором щодо недотримання законодавства про оплату праці при звільненні з публічної служби, то при вирішенні такого спору, субсидіарному застосуванню підлягають положення, ч.2 ст.233 КЗпП України, щодо строків звернення до суду, оскільки вказана норма є спеціальною.

Відтак, позивач належним чином звернувся з позовом до суду.

Згідно з п.п.10 та 11 розділу ХІ Закону №580-VIII, працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

Особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі (пп. "з" п.63 Положення №114).

Частиною 1 статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 №499, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за №205/14896 (далі Інструкція №499).

Згідно з п.1.6 Інструкції №499, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-XII, у разі звільнення зі служби за віком, зокрема, у зв'язку із скороченням штатів одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно з наказом УМВС України в Рівненській області від 06.11.2015 №350 о/с, вислуга років позивача на день звільнення в календарному обчисленні, для виплати надбавки за вислугу років та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні складає 13 років 05 місяців 14 днів (у пільговому обчислені 13 років 07 місяців 10 днів).

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено та визнано відповідачем 2, що при звільнені позивачу належить виплатити одноразову грошову допомогу в сумі 22386,00грн., суми якої на даний час не виплачена.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства оплату праці" задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення

Таким чином, сума 22386,00грн. зазначена без утримання податку на доходи фізичних осіб й інших обов'язкових платежів, які повинен утримати та сплатити за працівника роботодавець.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Підстави для застосування ст.94 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Управління ДАІ УМВС України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в сумі 22386,00грн. (двадцять дві тисячі триста вісімдесят шість гривень).

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гломб Ю.О.