Справа № 803/178/16
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 р. Справа № 876/2731/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Левицької Н.Г., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Північного регіонального управління Державної прикордонної служби, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказу №21-АГ від 18.01.2016 року та наказу №19-ос від 28.01.2016 року.

Позивач вважає, що накази підлягають скасуванню через безпідставність як такі, що побудовані на припущеннях, без доведення будь-яких порушень військової дисципліни та не можуть слугувати підставою для накладення на нього дисциплінарного стягнення та звільнення.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено, оскільки суд прийшов до переконання про доведеність відповідачами правомірності прийняття оскаржуваних наказів.

Не погодившись з таким рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , вважаючи при тому, що оскаржувана постанова прийнята з неправильним та неповним дослідженням доказів і встановленням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тобто не ґрунтується на належних та допустимих доказах, судом допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення по справі. Крім того, суд при прийнятті рішення керувався одними доказами та не брав до уваги інші, які на думку апелянта свідчить про неповне з`ясування обставин справи, а тому просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою скасувати оскаржувані накази з підстав, викладених в апеляційній сказі.

В обґрунтування апеляційних вимог, зокрема, посилається на те, що суд першої інстанції всупереч вимогам ч.2 статті 71, статті 72 КАС України фактично звільнив від доказування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень та упереджено всупереч фактичним обставинам справи прийшов до неправильного висновку та постановлення відповідного рішення, внаслідок чого прийшов до упередженого та невмотивованого висновку про правомірність дисциплінарного стягнення за вчинення дисциплінарного правопорушення, якого позивач не вчиняв.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних мотивів.

Правовий порядок в Україні, за визначенням ст. 19 Конституції України, ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Судовим розглядом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 на військовій службі перебував з 1990 року по 08.02.2016 року. Вислуга років на 08.02.2016 року становить: календарна 27 років 09 місяців 09 днів, пільгова 12 років 10 місяців 15 днів, загальна 40 років 07 місяців 24 дні. Станом на час звільнення проходив військову службу у відділі прикордонної служби Грабове Луцького прикордонного загону Державної прикордонної служби Україні на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії - снайпер, військове звання - старший прапорщик.

Як випливає із службового розслідуванням, призначеного наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.01.2016р. № 74-аг, в цей день о 04:50 до Любомльського відділу поліції ГУНП у Волинській області надійшли дві заяви від ОСОБА_2 , єгеря Любомльського УТMP та ОСОБА_3 , єгеря Любомльського УТМР, про те, що 15.01.2016р. в лісовому масиві біля с. Машів ОСОБА_1 , маючи при собі нарізний карабін "Бенеллі Арго" та ОСОБА_4 , єгер ТзОВ «Вікінг», маючи при собі рушницю «Т03-34», зарядивши вищевказану зброю, спрямували в їх бік, при цьому словесно погрожували її застосувати. Дані слова вони сприйняли як реальну загрозу своєму життю і здоров`ю. На підставі вищезазначених заяв розпочато два окремих кримінальних провадження за ч. 1 ст. 129 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що згідно наказу № 2 від 15.02.2016 року по ТзОВ Вікінг Любомльського лісництва єгер ОСОБА_4 спільно з помічником єгеря ОСОБА_1 (до лав якого він входить на добровільних засадах) проводили рейд щодо здійснення перевірки діяльності ведення полювання та виявлення проявів браконьєрства на території ТзОВ Вікінг, що в лісовому масиві поблизу с. Машів Любомльського району Волинської області, маючи при собі мисливську зброю. Між ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та єгерями УТМР ОСОБА_3 , ОСОБА_2 виникла словесна суперечка під час якої ОСОБА_4 та ОСОБА_1 погрожували ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 застосуванням своєї зброї.

Разом з тим, як вбачається з постанов про закриття кримінального провадження за окремими статтями від 30 січня та 02 лютого 2016 року в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбачені ч.1 ст.129, ч.1 ст. 125 КК України в зв`язку з тим, що потерпілі не сприйняли дану погрозу як реальну та не мають претензій до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . При тому нанесені ОСОБА_4 . ОСОБА_5 тілесні ушкодження спричинено в межах необхідної оборони.

Наказом Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 21-АГ від 18.01.2016 року за порушення вимог статей 11.12.49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України вимог Голови Держприкордонслужби України щодо недопущення втягування персоналу прикордонного відомства в протиправну діяльність відповідно до п. ж ст. 62 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на інспектора прикордонної служби 1 категорії снайпера відділу прикордонної служби "Грабове" ІНФОРМАЦІЯ_1 старшого прапорщика ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - «позбавлення військового звання старший прапорщик із звільненням з військової служби у запас».

Начальнику Луцького прикордонного загону відповідно до п. 282 Указу Президента України від 29.12.2009р. «Про Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України», ч 8 п.п. «В» п. 1 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» наказано здійснити реалізацію дисциплінарного стягнення накладеного на старшого прапорщика ОСОБА_1 .

Підставою для видачі зазначеного наказу став висновок службового розслідування від 16.01.2016 року, проведеного згідно із наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №74-АГ від 16.01.2016 року Про проведення службового розслідування за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 129 та ч.1 ст.125 КК України інспектором прикордонної служби інспектором прикордонної служби 1 категорії снайпером відділу прикордонної служби Грабове старшим прапорщиком ОСОБА_1 .

Згідно наказу Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України № 19-ос від 28.01.2016 року старшому прапорщику ОСОБА_1 , інспектору прикордонної служби 1 категорії снайперу відділу прикордонної служби "Грабове" Луцького прикордонного загону присвоєно військове звання «солдат» з 18.01.2016 року та звільнено з військової служби в запас за пунктом «в» «у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку».

Не погодившись з прийнятими вище наказами, позивач їх оскаржив до суду.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції прийшов до висновку про правомірність прийняття відповідачами оскаржуваних наказів, а тому відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Підстави та порядок проходження військової служби, накладення дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби в Збройних Силах України, врегульовано Законом України Про військовий обов`язок і військову службу, Положенням про проходженням громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарним статутом Збройних сил України.

Преамбулою Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (далі Дисциплінарного статут) визначено сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Дія цього Дисциплінарного статут поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту.

Пунктом 1 Дисциплінарного статут визначено, що військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Згідно з п. 4 Дисциплінарного статут військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Положеннями вступної частини Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут внутрішньої служби), затвердженого Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, також встановлено, що цей Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Дія Статуту внутрішньої служби поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та на інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до ст. 4 загальних положень Статут внутрішньої служби повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 11 Загальних положень Статуту внутрішньої служби визначено загальні обов`язки військовослужбовців, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

Відповідно до ст. 12 Загальних положень Статуту внутрішньої служби про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Згідно ст. 49 Загальних положень Статуту внутрішньої служби військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Як визначено ст. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно ч. 1 ст. 85 Дисциплінарного статут службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Наказом начальника Луцького прикордонного загону від 16.01.2016 року №74-АГ за фактом можливого вчинення старшим прапорщиком ОСОБА_1 кримінальних правопорушень передбачених ч. І ст. 125 та ч. І ст. 129 КК України призначено службове розслідування, за наслідками якого було складено висновок службового розслідування по Луцькому прикордонному загону від 16.01.2016 року.

За результатами проведеного службового розслідування встановлено, факт причетності позивача до конфліктної ситуації, в результаті якої громадянин ОСОБА_5 отримав легкі тілесні ушкодження, а також підтверджено факт причетності позивача до погрози вбивством по відношенню до громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Також зазначено, що старший прапорщик ОСОБА_1 про виникнення конфліктної ситуації, затримання працівниками міліції, проходження медичного огляду на предмет перебування в стані алкогольного сп`яніння своєму безпосередньому начальнику своєчасно не доповів.

Також визначено, що за порушення вимог статей 11, 12, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, повну особисту безвідповідальність в умовах складної військово-політичної обстановки, що склалася в Україні, порушення вимог Голови Держприкордонслужби України, щодо недопущення втягування персоналу прикордонного відомства в протиправну діяльність, порушення ст.ст. 11, 12, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, клопотати перед начальником Північного регіонального управління про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

З донесення начальника відділу прикордонної служби "Грабове" майора ОСОБА_6 від 16.01.16 року №Т/32-29 стало відомо, що лише близько 08 год. 30 хв. 16.01.16 року від старшого прапорщика ОСОБА_1 йому надійшла доповідь про те, що 15.01.16 в позаслужбовий час близько 21:00 години в складі рейдової бригади від ТзОВ "Вікінг, до лав якого він входить на добровільних засадах, вони виявляли осіб, які займаються незаконним полюванням, в ході якого в нього виникла з ними конфліктна ситуація. В той же день начальник ВПС Грабове ОСОБА_7 телеграмою за №227 повідомив Луцький прикордонний загін про виникнення конфліктної ситуації за участю старшого прапорщика ОСОБА_1 .

При тому, згідно матеріалів справи конфліктна ситуація, в якій опинився військовослужбовець ОСОБА_1 , сталася близько 19 години 15.01.2016 року. В той же час позивач доповів своєму безпосередньому начальнику про подію через 13 годин після неї і тільки після того, коли дізнався про порушення кримінальних проваджень.

За приписами ст. 86 Дисциплінарного статуту після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Судом апеляційної інстанції береться до уваги те, що ОСОБА_1 під час проведення з ним 16.01.16 бесіди за результатами проведеного службового розслідування, будь-яких зауважень, заяв, клопотань чи заперечень стосовно притягнення його до дисциплінарної відповідальності не мав, що видно з аркуша бесіди.

Тому колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що висновок службової перевірки по зібраних матеріалах про причетність ОСОБА_1 до факту конфліктної ситуації між ним та громадянами ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 зроблено комісією з врахуванням пояснень, наданих сторонами конфлікту.

Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Збройних силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України № 82 від 15.03.2004 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.03.2004 р. за № 385/8984, визначено підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку).

Згідно п. 5.5. наведеної Інструкції 5.5. рішення за результатами службового розслідування може бути оскаржено зацікавленими особами в порядку, встановленому розділом 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 110 Дисциплінарного статуту усі військовослужбовці мають право надсилати письмові звернення або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів досудового розслідування та інших державних органів у разі: незаконних рішень, дій (бездіяльності) щодо них командирів чи інших військовослужбовців, порушення їх прав, законних інтересів та свобод; незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.

Як видно з матеріалів справи, позивач не скористався свої правом на оскарження службового розслідування.

Пунктом 281 Положення про проходження громадянами України військової служби в державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України № 1115/2009 від 29.12.2009 року, визначено, що підставою для оформлення документів, необхідних для видання начальником органу Держприкордонслужби наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця з військової служби у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку є виданий уповноваженою посадовою особою наказ про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення у виді: позбавлення військового звання - на осіб офіцерського складу; позбавлення військового звання сержанта (старшини), а також позбавлення військового звання прапорщика (мічмана), старшого прапорщика (старшого мічмана) із звільненням з військової служби у запас.

Відповідно до пункту 282 цього Положення після надходження до органу Держприкордонслужби наказу старшого начальника, яким військовослужбовця позбавлено військового звання в дисциплінарному порядку, або після накладення на військовослужбовця такого дисциплінарного стягнення начальником цього органу Держприкордонслужби в межах прав, наданих йому Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, військовослужбовцю, позбавленому військового звання сержантського і старшинського складу чи офіцерського складу, наказом начальника органу Держприкордонслужби, в якому проходить службу військовослужбовець, присвоюється військове звання солдата (матроса) з дня підписання наказу про позбавлення його військового звання і він без призначення на посаду, яка підлягає заміщенню особами рядового складу, звільняється з військової служби та виключається зі списків особового складу органу Держприкордонслужби після здавання займаної посади. Початком здавання посади є день, що настає за днем, коли військовослужбовцю було доведено наказ про позбавлення його військового звання.

Згідно п. ж ст. 62 Дисциплінарного Статуту на прапорщиків (мічманів) може бути накладено стягнення у вигляді позбавлення військового звання прапорщик (мічман), старший прапорщик (старший мічман) із звільненням з військової служби у запас.

Наказом Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України №19-ос від 28.01.2016 року у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку ОСОБА_1 присвоєно військове звання солдат та звільнено з військової служби в запас за підпунктом в (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

На підставі вищевказаного наказу, начальником Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України винесено наказ №27-ос від 08.02.2016 року, яким ОСОБА_1 виключено зі списків частини та всіх видів забезпечення з 08.02.2016 року.

Враховуючи наведені обставини справи та норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність накладення на позивача дисциплінарного стягнення, яке накладено з урахуванням характеру та обставини вчинення ним правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок військової служби.

За таких обставин наказ Північного регіонального управління Прикордонної служби України №21-АГ від 18.01.2016 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності є правомірним та не підлягає скасуванню, а також не підлягає визнанню протиправним та скасуванню наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.01.2016 року №19-ос Про звільнення з військової служби, який є похідним від наказу №21-АГ від 18.01.2016 року.

Стосовно доводів апелянта щодо відсутності обов`язку доповідати безпосередньому начальникові про надзвичайні події, які відбулися за участю військовослужбовця у будь-який час, так як вимоги статті 12 Загальної положень Статуту внутрішньої служби не встановлюють термін протягом якого часу військовослужбовець повинен вчинити доповідь своєму безпосередньому начальникові, колегія суддів спростовує їх тим, що доповідь про надзвичайні події повинна бути вчинена військовослужбовцем в найкоротші строки при першій наявній можливості, чого позивачем за встановленими обставинами зроблено не було.

Необхідно погодитись з висновком суду першої інстанції в тому, що сам по собі факт закриття кримінальних проваджень стосовно позивача свідчить лише про відсутність у його діях складу кримінального правопорушення відповідно до п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, однак не свідчить про вчинення ОСОБА_1 протиправних дій, які підпадають під ознаки дисциплінарного правопорушення, допущеного військовослужбовцем поза виконанням ним службових обов`язків.

Також слід зазначити, що дія статутів Збройних Сил України поширюється на осіб (військовослужбовців) з моменту їх вступу на військову службу до звільнення з військової служби, незалежно від перебування на службі чи поза нею (окрім випадків, коли в статутах ЗСУ прямо передбачено дисциплінарну відповідальність за скоєння правопорушень на службі - невиконання (неналежне виконання) службових обов`язків, порушення форми одягу і таке інше).

У відповідності до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. А згідно ст. 86 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України, накладаючи на військовослужбовця ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення військового звання із звільненням з військової служби у запас, та Луцький прикордонний загін Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України звільнюючи позивача у зв`язку з позбавленням його військового звання в дисциплінарному порядку, діяли на підставі та у спосіб, що передбачені Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарним статутом Збройних сил України, а тому правомірно відмовив у задоволенні адміністративного позову.

За змістом статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства, що регулює спірні правовідносини, подібні правовідносини (аналогія закону), або за відсутності такого закону - на підставі конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права), принципів верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 КАС України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і в повному обсязі встановив обставини справи, прийняв обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, постанова відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 200 КАС України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 року у справі № 803/178/16 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко

Повний текст виготовлено 31.05.2016р.