Справа № 443/319/16-а 2-а/443/17/16
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 р. Справа № 876/2673/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р. М., Улицького В. З.

за участю секретаря Кулик Т. Б.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області на постанову Жидачівського районного суду Львівської області від 1 березня 2016 року по справі № 443/319/16-а 2-а/443/17/16 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області про стягнення та перерахунок соціальних виплат,

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області, яким просив визнати неправомірною відмову відповідача у поновленні виплати пенсії позивачу та зобовязати відповідача відновити з 28 липня 2015 року виплату позивачу пенсії призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 1 березня 2016 року позов задоволено повністю.

Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області щодо відмови у поновленні виплати пенсії позивачу, інваліду третьої групи.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області відновити з 28 липня 2015 року виплату пенсії позивачу, інваліду третьої групи.

Зазначену постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач. У поданій апеляційній скарзі просить вказану постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що відповідач, як орган державної влади не може застосувати Контитуцію як акт прямої дії, чи визначати неконституційними чи скасованими певні норми законодавства, оскільки це не віднесено до його компетенції, а основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами.

В судовому засіданні позивач надав пояснення. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, просив апеляційну скаргу задоволити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Проаналізувавши матеріали справи, судом встановлено, що з червня 2009 року позивач перебуває на обліку в УПФУ в Жидачівському районі Львівської області, отримує пенсію по інвалідності на підставі частини 1 статті 30 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

З 11 серпня 1998 року і по теперішній час позивач працює на посаді начальника управління Державної казначейської служби України у Жидачівському районі Львівської області .

З 1 квітня 2015 року відповідач припинив виплату позивачу пенсію по інвалідності, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VІІІ.

20 січня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про відновлення виплати йому пенсії з 1 червня 2015 року, на яку отримав відповідь, що пенсія по інвалідності не виплачується з посиланням на статтю 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Згідно із статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсії із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку. Продовжуючи працювати на посаді державного службовця після призначення пенсії, продовжила сплату обов'язкових платежів, є особою, яка підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню в розумінні статті 11 Закону.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких установлено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Пунктом 5 Прикінцевих положень вищевказаного Закону передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про службу в органах місцевого самоврядування».

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки до 1 червня 2015 року закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах не прийнято, з указаного дня норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до спеціальних Законів («Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування» та інші), є скасованими.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені вище законодавчі положення, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити, що з 1 червня 2015 року відсутні правові підстави для невиплати позивачу пенсії.

Такої ж правової позиції притримується Вищий адміністративний суд в рішенні по справі № К/800/4966/16 від 27 квітня 2016 року.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Жидачівському районі Львівської області залишити без задоволення.

Постанову Жидачівського районного суду Львівської області від 1 березня 2016 року по справі № 443/319/16-а 2-а/443/17/16 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді Гулид Р. М.

ОСОБА_3

Повний текст ухвали складено 27 травня 2016 року