Справа № 807/745/15
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року Справа № 876/11528/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішень за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі ДАБІ України) про визнання протиправними дій під час проведення 12.03.2015 року позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, визнання протиправним та скасування припису від 12.03.2015 року, яким зобов'язано усунути виявлені правопорушення та визнати протиправною і скасувати постанову №81/1007 від 20.03.2015 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у розмірі 4250,00 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодився ОСОБА_1, подавши апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати оскаржувану постанову та постановити нову про задоволення позовних вимог. В якості обґрунтування апелянт зазначив, що норми Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-VI не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки він набрав чинності в 2011 році, а гараж збудований в 2009 році.

Представники сторін у судове засідання не зявились.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, в межах викладених в ній доводів, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.03.2015 року головним державним інспектором інспекційного відділу у північному регіоні управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області було проведено позапланову перевірку дотримання гр. ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Результати даної перевірки відображено в акті № 114/1007 від 12.03.2015 року (а.с. 8).

Згідно даного акту № 114/1007 від 12.03.2015 року, за результатами перевірки було встановлено, що гр. ОСОБА_1 проводить будівництво гаражу без права на виконання будівельних робіт, а саме: без подання повідомлення про початок будівельних робіт до Державної архітектурно-будівельної інспекції, чим порушив п. 1 ч. 1 ст. 34 Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с. 8).

Відтак, на підставі проведеної перевірки складено протокол про адміністративне правопорушення від 12.03.2015 року, згідно якого, за результатами позапланової перевірки, проведеної на будівництві гаражу в с. Колочава, вул. Дружби, №49, Міжгірського району, Закарпатської області було виявлено порушення п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та повідомлено гр. ОСОБА_1, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 11:00 год. 20.03.2015 року під розписку (а.с. 6).

Також, 12.03.2015 року винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, згідно якого, з метою усунення виявлених порушень вимагалось: 1) виготовити дозвільні документи на будівництво гаражу згідно чинного законодавства України (до 15.12.2015 року); 2) припинити будівельні роботи до усунення правопорушення (а.с. 9).

20 березня 2015 року позивачем було прийнято постанову № 81/1007 від 20.03.2015 року про визнання визнано гр. ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4250,00 грн. (а.с. 10-11).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова № 81/1007 від 20.03.2015 року є законною.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011 року (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 3038-VI) суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України № 3038-VI фізична чи юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває в її власності або користуванні, має право на одержання технічних умов згідно із поданою нею заявою.

Частиною 1 статті 34 Закону України № 3038-VI передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після: направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - органи державного архітектурно-будівельного контролю), - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування; 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Отже, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України № 3038-VI перед початком будівництва гаража позивач зобов'язаний був направити відповідачеві повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Проте, позивачем не було направлено вказаного повідомлення.

Частиною 1 статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, ні представником позивача ні позивачем не заперечувався сам факт будівництва гаражу, однак ОСОБА_1 наголошував, що дане будівництво гаражу було закінчене ним ще в 2009 році, відтак він не продовжував будівництво даного гаражу на час здійснення перевірки.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту закінчення будівництва гаражу ще в 2009 році.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України № 3038-VI прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Отже, факт закінчення об'єкту будівництва виникає із реєстрацією органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Проте, як вірно враховано судом першої інстанції, позивачем не подавалася до відповідача декларація про готовність гаражу до експлуатації. Відтак, твердження позивача про закінчення об'єкту будівництва ще в 2009 році не підтверджується доказами.

Щодо покликань апелянта на те, що на нього не поширюється дія Закону України № 3038-VI, оскільки він набув чинності в 2011 році, а гараж було побудовано в 2009 році, то такі не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 3 ст. 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно вимог абз. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що правопорушення вчинене позивачем розпочалося з моменту початку будівництв гаражу з порушенням п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України № 3038-VI та було виявлене відповідачем 12.03.2015 року за результатами проведеної позапланової перевірки.

Отже, відповідачем було дотримано передбачений абз. 1 ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення.

Вимогами ч. 5 ст. 96 КУпАП передбачено, що виконання будівельних робіт без повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот п'ятдесяти до трьохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність позовних вимог та законність оскаржуваної постанови №81/1007 від 20.03.2015 року про накладення на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4250,00 грн. (а.с. 10-11).

Відповідно до частин другої та третьої статті 159 КАС законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки таким вимогам постанова Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2015 року відповідає, її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ч. 3 ст. 160, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2015 року у справі № 807/745/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

ОСОБА_2

Повний текст виготовлено 31 травня 2016 року.