Справа № 803/692/16
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року Справа № 803/692/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання Шаблій Л.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Луцькводоканал» до Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Луцькводоканал» (далі КП «Луцькводоканал») звернулося в суд з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення прийнятого Луцькою обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Волинській області (далі Луцька ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області) 18 березня 2016 року за № про сплату штрафу у розмірі10% у сумі 118 703 грн. 56 коп. за платежем податок на додану вартість (далі ПДВ).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач виніс оскаржуване податкове повідомлення-рішення на підставі акту камеральної перевірки від 2 березня 2016 року №727/12-01/03339489 «Про результати камеральної перевірки КП «Луцькводоканал» з питань дотримання граничних строків сплати узгоджених податкових зобовязань по ПДВ за період з 1 жовтня 2015 року по 29 січня 2016 року». Перевіркою встановлено порушення пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, а саме, несвоєчасно сплачено узгоджене податкове зобовязання з ПДВ в період з 24 вересня 2012 року по 9 вересня 2014 року в розмірі 1 187 035 грн. 60 коп.

Позивач не погоджується з винесеним податковим повідомленням-рішенням, з тих підстав, що контролюючим органом порушено строки проведення камеральної перевірки, передбачені пунктом 200.10 статті 200 Податкового кодексу України.

Відповідач в поданому письмовому запереченні від 19 травня 2016 року №8026/10/03-18-10-07 предявленні позовні вимоги заперечив, мотивуючи тим, що правопорушення, відповідальність за яке передбачена пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, полягає в несвоєчасній сплаті суми узгодженого грошового зобовязання. Відповідне правопорушення є закінченим у момент збігу передбаченого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошового зобовязання, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів). Встановлені під час перевірки порушення сплати платником податків самостійно визначеного грошового зобовязання з ПДВ протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України підтверджуються обліковою карткою з ПДВ КП «Луцькводоканал».

З наведених підстав відповідач вважає правомірними висновки Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, зроблені при проведенні перевірки, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 18 березня 2016 року за № таким, що сформоване у відповідності до норм діючого законодавства, тому підстав для визнання його протиправним та скасування немає. Просив в задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача, підтримала доводи, наведені у запереченнях. Просила в задоволені позову відмовити.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 2 березня 2016 року Луцькою ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області проведено камеральну перевірку КП «Луцькводоканал» з питань дотримання граничних строків сплати узгоджених податкових зобовязань по ПДВ за період з 1 жовтня 2015 року по 29 січня 2016 року, за результатами якої складено акт перевірки від 2 березня 2016 року №727/12-01/03339489.

Перевіркою встановлено порушення пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, а саме, КП «Луцькводоканал» несвоєчасно сплачено узгоджене податкове зобовязання з ПДВ в період з 24 вересня 2012 року по 9 вересня 2014 року в розмірі 1 187 035 грн. 60 коп.

За наслідками перевірки прийняте податкове повідомлення-рішення від 18 березня 2016 року за № про зобовязання сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 118 703 грн. 56 коп. за платежем податок на додану вартість.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обовязком визнається обовязок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України визначено, що виконанням податкового обовязку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобовязань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобовязання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобовязання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно із пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 203 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобовязання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Податковим кодексом України, зокрема підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 визначено, що сума узгодженого грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання, визнається сумою податкового боргу платника податків.

За таких обставин, несплачені у встановлені законодавством строки суми податкового зобовязання набувають статусу податкового боргу.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом встановлено, що КП «Луцькводоканал» самостійно обчислено суми грошового зобовязання в розмірі 716 300 грн., за податковою декларацією з ПДВ від 20 листопада 2015 року №, з терміном сплати до 30 листопада 2015 року, та в розмірі 670 674 грн., за податковою декларацією з ПДВ від 21 грудня 2015 року №, з терміном сплати до 30 грудня 2015 року.

Згідно зворотного боку облікової картки платника ПДВ КП «Луцькводоканал» за платежем 14010100 (ПДВ із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)) за 2015 рік, станом на 30 листопада 2015 року за позивачем рахувалась переплата в сумі 199 938 грн. 46 коп., яка була спрямована на погашення узгодженої суми грошового зобовязання, таким чином несплаченою залишилася сума 1 187 035 грн. 54 коп.

Факт сплати КП «Луцькводоканал» самостійно обчисленої суми грошового зобовязання в розмірі 1 187 035 грн. 54 коп. підтверджується наступними платіжними дорученнями: від 16 грудня 2015 року №3619215 на суму 100 000 грн.; 21 грудня 2015 року №3657397 на суму 14 128 грн. 57 коп.; 21 грудня 2015 року №3656455 на суму 15 889 грн. 18 коп.; 23 грудня 2015 року №3688704 на суму 100 000 грн.; 23 грудня 2015 року №3761574 на суму 100 000 грн.; 25 грудня 2015 року №3898765 на суму 11 875 грн.; 29 грудня 2015 року №3959991 на суму 120 000 грн.; 29 грудня 2015 року №63 на суму 54 468 грн. 79 коп.; 29 січня 2016 року №4349633 на суму 52 006 грн. 87 коп.; 29 січня 2016 року №4349634 на суму 618 667 грн. 13 коп. Проте, зазначені платежі позивачем були сплачені з порушенням граничних строків сплати узгодженого податкового зобовязання з ПДВ.

В ході судового розгляду справи представник позивача факти несвоєчасної сплати узгоджених сум грошового зобовязання з ПДВ не заперечила та будь-яких доказів на спростування цих фактів не надала.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що Луцькою ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області правомірно застосовані до позивача штрафні санкції у порядку та розмірах, визначених Податковим кодексом України, оскільки позивачем порушено свій обовязок щодо своєчасної сплати податкового зобовязання у строки, встановлені законом.

Крім того, суд не бере до уваги доводи позивача про допущені Луцькою ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області процесуальні порушення під час проведення перевірки, з наступних підстав.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

З наведеного вбачається, що контролюючий орган під час проведення перевірки вправі використовувати дані системи електронного адміністрування ПДВ, включаючи відомості про надходження платежів з ПДВ, а тому доводи про перевищення контролюючим органом своїх повноважень в цій частині є безпідставними.

Також є помилковим посилання позивача на строки проведення камеральних перевірок, які зазначені у пункті 200.10 статті 200 Податкового кодексу України, оскільки вони стосуються лише даних податкової декларації в частині правильності обчислення заявленого бюджетного відшкодування ПДВ. У даному випадку предметом перевірки були строки сплати узгодженого податкового зобовязання з ПДВ, тому при її проведенні застосовується загальний строк проведення камеральних перевірок.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії субєкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не спростовано належними та допустимими доказами факти, викладені в акті перевірки, а тому КП «Луцькводоканал» у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.Я. Ксензюк

Постанова в повному обсязі складена 30 травня 2016 року.