Справа № 199/2079/16-а
Суддя: Якименко Л. Г.
Дата ухвалення: 2016-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/2079/16-а
ПОСТАНОВА
іменем України
12.04.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Лавріщевій Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він 29.05.2015 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпропетровська з письмовою заявою про призначення пенсії за віком, як учаснику бойових дій, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням від 28.08.2015 року за №6151/03/21 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком, як учаснику бойових дій, у зв`язку з тим, що період перебування позивача в складі діючої армії з 04.05.1978 року по 03.02.1979 року не відповідає строковій військовій службі, а також у зв`язку з розбіжностями у прізвищі в архівній довідці від 22.06.2015 року №179/1/7217 про перебування в складі діючої армії та паспорті позивача.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського суду міста Дніпропетровська від 18.12.2015 року по справі №199/8778/15-ц був встановлений факт належності вищевказаної архівної довідки від 22.06.2015 року №179/1/7217 ОСОБА_1 .

Позивач повторно 05.02.2016 року звернувся до відповідача з письмовою заявою про призначення пенсії за віком, як учаснику бойових дій, на що також отримав рішення про відмову від 19.02.2016 року за №1106/02/18 з тих самих підстав, тобто невідповідністю періоду перебування позивача в складі діючої армії строковій військовій службі з 04.05.1978 року по 03.02.1979 року.

Вважаючи рішення відповідача щодо невідповідності періоду перебування позивача в складі діючої армії строковій військовій службі з 04.05.1978 року по 03.02.1979 року необґрунтованими та такими, що не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком, як учаснику бойових дій, просив визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпропетровська щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, як учаснику бойових дій; зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпропетровська призначити йому пенсію за віком, як учаснику бойових дій, судові витрати просив віднести на рахунок відповідача.

Позивач та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, представник надав суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у письмовому проваджені.

Представник відповідача Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську Купцова О.М. у судове засідання не з`явилась, надала письмові заперечення, посилаючись на те, що згідно зі ст.16 Закону України, «Про пенсійне забезпечення», військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років.

За даними трудової книжки позивач працював на Дніпропетровському вагоноремонтному заводі ім. С.М. Кірова з 18.02.1992 року по 09.08.1994 року, але, за даними військового квитка, позивач проходив військову службу в воєнній частині №0450 теслярем, рядовим в період з 09.07.1992 року по 24.07.1993 року, та з 24.07.1992 року по 24.07.1993 року виконував миротворчу місію в ООН на території Югославії (Сараєво).

Згідно з довідкою від 02.04.2015 року №87, виданою Амур-Нижньодніпровським районним військовим комісаріатом, ОСОБА_1 дійсно проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях) у Югославії з 24.07.1992 року по 24.07.1993 року. Зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці. Таким чином представник відповідача Купцова О.М. вважає дії управління Пенсійного фонду України в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпропетровська по відмові у призначенні пенсії за віком, як учаснику бойових дій, на підставі того, що період перебування в складі діючої армії не відповідає строковій військовій службі з 04.05.1978 року по 03.02.1979 рік правомірним, просила суд у позовних вимогах відмовити.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України суд розглядає справу у письмовому провадженні. Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що за даними трудової книжки від 20.07.1977 року ОСОБА_1 працював на Дніпропетровському вагоноремонтному заводі ім. С.М. Кірова у період з 18.02.1992 року по 09.08.1994 року. Згідно з даними військового квитка № НОМЕР_1 позивач проходив військову службу у військовій частині №0450 теслярем, рядовим в період з 09.07.1992 року по 24.07.1993 року, та з 24.07.1992 року по 24.07.1993 року виконував миротворчу місію в ООН на території Югославії (Сараєво).

Згідно з довідкою від 02.04.2015 року №87, виданою Амур-Нижньодніпровським районним військовим комісаріатом, ОСОБА_1 дійсно проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях) у Югославії з 24.07.1992 року по 24.07.1993 року.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про пенсійне забезпечення», умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно зі ст.16 Закону України, «Про пенсійне забезпечення», військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до ст.ст. 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб,

звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби: особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом; особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту; особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України; особи начальницького і рядового складу державної пожежної охорони, особи начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; громадяни інших держав із числа військовослужбовців збройних сил та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства цих держав, які постійно проживають в Україні, і відповідно до міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, їх пенсійне забезпечення здійснюється згідно із законодавством держави, на території якої вони проживають; особи, зазначені у статтях 3 і 4 цього Закону; особи із числа військовослужбовців строкової служби та члени сімей осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, у передбачених цим Законом випадках; державні службовці та працівники навчальних, медичних закладів та науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ України або поліції з числа колишніх працівників міліції, які станом на день опублікування Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу не менше п`яти років і продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України «Про державну службу», а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

Судом встановлено, що позивач є учасником бойових дій, що проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях) у Югославії в період з 09.07.1992 року по 24.07.1993 року, та згідно з п. 3 Постанови Кабінету Міністрів «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 року за №393, зазначений вид служби підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, та не передбачає дострокового її призначення у зв`язку із досягненням 55 річного віку для чоловіків, оскільки статус позивача учасника бойових дій, не передбачений згідно з вимогами ст.1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та які мають право, будучи військовослужбовцями, на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону, а тому суд не вбачає порушень в діях відповідача, та вважає ОСОБА_1 в позові до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 8-12, 94, 122, 128, 158, 159, 161, 244-2 КАС України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд, -

П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 у в позові до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: