Справа № 275/153/16-а
Суддя: Руденко В. О.
Дата ухвалення: 2016-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 275/153/16-а

провадження №2-а/275/18/2016

02 червня 2016 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Руденка В.О.,

при секретарі Довгаленко О.І.,

з участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Соловіївської сільської ради про визнання рішення протиправним,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернувся до суду з позовною заявою до Соловіївської сільської ради, в якій зазначила, що рішенням відповідача від 31.03.2011 року їй було надано дозвіл на розроблення технічної документації з землеустрою для відводу земельної ділянки площею 0,25 га під будівництво та обслуговування житлового будинку в селі Соловіївка Брусилівського району. Після розроблення проекту землеустрою, формування земельної ділянки за адресою: село Соловіївка, вул. Центральна, 2-б, вона звернулась до відповідача з заявою про затвердження проекту землеустрою. Проте на сьомій сесії Соловіївської сільської ради (надалі за текстом Рада) сьомого скликання було прийняте рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою у звязку з необхідністю повторного дослідження технічних параметрів земельної ділянки та виділення земельної ділянки під ринок для громади села. Вважає таке рішення незаконним через те, що Земельним кодексом України не передбачено підстав для відмови у затвердженні проекту відведення земельної ділянки.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні, пояснили, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки був погоджений належним чином уповноваженими державними службовцями, зокрема органами містобудування та архітектури. Межі земельної ділянки погоджені колишнім складом Ради. Вважає, що Рада, яка протягом двох тижнів мала затвердити проект відведення земельної ділянки, порушила вимоги чинного законодавства, відмовивши у їх погодженні.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснив суду, що депутатами Ради дійсно розглядалось питання погодження проекту землеустрою з відведення земельної ділянки позивачці. Спочатку, 22 грудня 2015 року при голосуванні було прийняте рішення про затвердження наданого позивачкою проекту землеустрою, проте за зверненням групи депутатів, на підставі ч.4 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради ним, як сільським головою, було зупинено та винесено на повторний розгляд. При повторному розгляді депутати не підтримали затвердження проекту землеустрою, оскільки виявилось не зясованим цільове призначення земельної ділянки та порушувались інтереси громади щодо розміщення ранкового базару. Вважає, що Рада не має права погодити проект землеустрою, оскільки на земельній ділянці розміщені споруди, які належать громаді, зокрема, навіс с фундаментом, який було побудовано ще у вісімдесятих - девяностих роках коштом колишнього колгоспу. Крім того на ділянці розташований приватний кіоск. Тому вважає недостовірними відомості про відсутність на спірній ділянці будівель, викладені у погоджувальних висновках органів архітектури та землевпорядкування у проекті землеустрою. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши фактичні обставини справи та оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Рішенням шостої сесії шостого скликання Соловіївської сільської ради від 31.03.2011 року позивачці ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою для відводу земельної ділянки під будівництво площею 0,25 га.

У 2014 році позивачкою замовлено та отримано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності Соловіївської сільської ради для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га за адресою: вул. Центральна, 2-б в селі Соловійвка Брусилівського району Житомирської області. Проект землеустрою містить висновки про його погодження відділом Держземагенства в Брусилівському районі Житомирської області та відділом містобудування, архітектури, жилого-комунального господарства та цивільного захисту населення Брусилівської районної державної адміністрації.

Оскаржуваним рішенням сьомої сесії сьомого скликання Соловіївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 11.01.2016 року вирішено наступне: «1. Інформацію голови комісії з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів та соціального розвитку ОСОБА_4 взяти до уваги. 2. Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1 в с. Соловіївка, по вул. Центральна, 2-б лише після проведення повторного вивчення, обстеження та вимірів вищезгаданої земельної ділянки та земельної ділянки для сільського ранкового базару постійною комісією з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів і соціального розвитку села, виділення земельної ділянки громаді села для сільського ранкового базару із вже виготовленого проекту відведення земельної ділянки площею 0,25 га у власність ОСОБА_1 за адресою: с. Соловіївка, вул. Центральна, б.2-б».

Виходячи зі змісту позовної заяви та пояснень сторони позивача в судовому засіданні, вказане рішення оскаржене позивачкою до суду з мотивів відсутності будь-яких передбачених законом підстав, що перешкоджали б затвердженню проекту землеустрою, передачі спірної земельної ділянки у її власність та можливості використання нею земельної ділянки за її цільовим призначенням, тобто з мотивів відсутності підстав для відмови у наданні їй відповідного майнового права. А також з мотивів невизначеності в оскаржуваному рішенні питання передачі земельної ділянки у власність.

З заперечень представника відповідача у судовому засіданні слідує, що ці заперечення, головним чином, ґрунтуються на повноваженнях власника земельної ділянки, яким на теперішній час є місцева громада села Соловіївка, оскільки, згідно правової позиції представника відповідача, саме місцева громада не зацікавлена у передачі земельної ділянки у приватну власність а має мету використання її для функціонування ранкового базару.

З огляду на це та враховуючи правову позицію сторін по справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачки та про винесення постанови з урахуванням принципу офіційного зясування обставин справи, верховенства права та законності при здійсненні адміністративного судочинства.

При цьому суд керується наступним.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 01.04.2010 р. №10-рп/2010, свої повноваження щодо вирішення питань розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян сільська рада вирішує як суб'єкт владних повноважень.

Водночас, з огляду на правові позиції Верховного Суду України, викладені, зокрема, у постановах від 16.12.2014 р. № 21-544а14, від 28.04.2015 р. № 21-173а15, повноваження з приводу реалізації волевиявлення місцевої громади як власника земельної ділянки стосоються здійснення нею своїх правомочностей на власний розсуд на засадах рівності сторін у цивільних відносинах.

Отже, відповідач, в питанні процесу розпорядження повноваженнями власника діє як субєкт владних повноважень, але право волевиявлення відповідача стосовно власного майна не може визначатись судовим рішенням в адміністративній справі.

Керуючись даними принципами, суд вважає за необхідне постановити рішення про вирішення спору в тому аспекті, що стосується публічно-правових відносин, тобто питань реалізації відповідачем своїх адміністративних повноважень, повязаних з розглядом заяви про затвердження проекту землеустрою.

Тому, з метою гарантування дотримання і захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєкта владних повноважень, суд вважає за необхідне при вирішенні справи вийти за межі позовних вимог позивачки та постановити рішення, виходячи з інших мотивів, ніж вказано позивачкою у своєму позові.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 9, 10 статті 118 Земельного кодексу України, за наслідками розгляду питання затвердження проекту землеустрою, відповідний орган місцевого самоврядування має право прийняти одне з двох рішень: або затвердити проект землеустрою та передати земельну ділянку у власність, або відмовити у затвердженні проекту землеустрою.

З аналізу змісту оскаржуваного рішення Ради від 11.01.2016 року слідує, що Рада не прийняла жодне з передбачених ст.118 Земельного кодексу рішень.

Зі змісту оскаржуваного рішення витікає, що Рада погодила проект землеустрою щодо ділянки площею 0,25 га з умовою виділення з цієї ж земельної ділянки іншої земельної ділянки з іншим цільовим призначенням, що є взаємовиключним, логічно неузгодженим та не передбаченим законом рішенням, яке породжує правову невизначеність у відповідних правовідносинах і тим самим, порушує права позивачки.

Тому суд приходить до висновку про незаконність оскаржуваного рішення Ради, про його скасування та про зобовязання Ради повторно розглянути заяву позивачки з винесенням рішення в межах повноважень, встановлених законодавством.

В той же час, суд не може визначати яким має бути таке рішення Ради, оскільки лише місцева громада в особі визначених законом органів розпоряджається своїм майном на власний розсуд і відповідні майнові спори не відносяться до підвідомчості адміністративного суду.

Протилежні доводи сторін стосовно наявності на спірній земельній ділянці нерухомого майна, його належності, технічного та нормативного статусу, з огляду на вищевикладені мотиви судового рішення, предмету регулювання даної постанови суду не стосуються.

Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до ч.3 ст.94 КАС України.

З огляду на вищевикладене, на підставі ст. 3, 8, 19 Конституції України, ст. 83, 118 Земельного кодексу України, ст. 55, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», керуючись ст. 7, 9-11, 17, 71, 161, 162, 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення сьомої сесії сьомого скликання Соловіївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області від 11 січня 2016 року в частині вирішення питання щодо затвердження проекту землеустрою з відведення земельної ділянки площею 0,25 га за адресою: село Соловіївка, вулиця Центральна, 2-б за зверненням ОСОБА_1.

3.Зобовязати Соловіївську сільську раду Брусилівського району Житомирської області протягом двох тижнів з моменту набрання законної сили цією постановою, у встановленому законом порядку повторно розглянути звернення ОСОБА_1 щодо затвердження проекту землеустрою з відведення земельної ділянки площею 0,25 га за адресою: село Соловіївка, вулиця Центральна, 2-б.

4.Стягнути з місцевого бюджету Соловіївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 276 (двісті сімдесят шість) гривень.

5.Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при її проголошенні, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О. Руденко

В. О.