Справа № 462/1732/16-а
Суддя: Колодяжний С. Ю.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 462/1732/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Ящук К.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про скасування розпорядження,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про скасування розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 740 від 02.12.2015 року «Про самочинне будівництво, здійснене ОСОБА_1М.». Свої вимоги мотивує тим, що оскаржуваним розпорядженням її зобовязано демонтувати металевий гараж на вул.Фабричній, 8 у м.Львові, розміром 3,50х8,00м, однак вона особисто даного гаража не встановлювала, а тому вважає, що Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради не вправі була своїм розпорядженням рекомендувати їй демонтувати такий гараж. Зазначила, що у квартирі АДРЕСА_1 вона зареєстрована з 01.02.1989 року, однак даний гараж було встановлено ще до її вїзду. Крім цього зазначила, що постановою №10 адміністративної комісії від 04.01.2016 року справу про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, що встановлення вказаного гаражу закрито у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. З огляду на наведене, просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, дала пояснення аналогічні викладеному, просить позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечила, посилаючись на безпідставність такого, просила в позові відмовити, оскільки Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, виносячи 02.12.2015 року таке розпорядження, діяла законно і в межах своїх повноважень.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

У ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Згідно положень ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні службові і посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України).

Як вбачається з акту ЛКП «Богданівка» від 16.11.2015 року, комісією на присадибній ділянці будинку № 8 по вул.Фабричній у м.Львові виявлено металевий гараж, вказано, що такий ОСОБА_1 самовільно встановила без фундаменту на землях комунальної власності міста (а.с. 21).

Також встановлено, що ЛКП «Богданівка» звернулося до міжвідомчої комісії Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради щодо самочинно влаштованого ОСОБА_1 металевого гаражу розміром 3,50х8м (а.с. 20). Своїм рішенням від 17.11.2015 року міжвідомча комісія вирішила рекомендувати ОСОБА_1 демонтувати самочинно встановлений на землях комунальної власності міста металевий гараж в подвірї будинку №8 на вул.Фабричній (а.с.19).

Розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №740 від 02.12.2015 року «Про самочинне будівництво, здійснене ОСОБА_1М.» рекомендовано ОСОБА_1 в термін до 20.01.2016 року демонтувати самочинно встановлений металевий гараж розміром 3,50х8,00м в подвірї будинку на вул.Фабричній, 8 у м.Львові (а.с. 18).

Як видно із розпорядження, винесення такого було результатом розгляду в тому числі звернень сусідки позивача мешканки кв. №5 будинку № 8 на вул.Фабричній у м.Львові ОСОБА_3, яка у звязку із демонтажем її господарської споруди просила перевірити законність встановлення сараїв, гаражів та інших споруд, які знаходяться на подвірї будинку на вул.Фабрична, 8, в тому числі гаражу ОСОБА_1 із квартири № 7 (а.с. 26-21).

Разом з тим, при винесенні розпорядження відповідачем не було достовірно встановлено хто є власником самочинно встановленого гаражу, а відтак кого необхідно зобов'язати знести самочинно зведений об'єкт.

Судом встановлено, що в квартирі №7 на вул.Фабрична, 8 у м.Львові станом на час винесення розпорядження було зареєстровано та проживало троє осіб: ОСОБА_1, її чоловік ОСОБА_4 і донька ОСОБА_5 (а.с.25).

В судовому засіданні представник відповідача не змогла пояснити, чому саме відносно ОСОБА_1 винесене оспорюване розпорядження і вказано, що вона здійснила це самочинне будівництво.

Суд бере до уваги доводи позивача про те, що вона гаража не встановлювала, ким і коли такий споруджений їй не відомо, пояснила, що вселилася в квартиру, в якій проживав її свекор, однак ні свекор, ні її чоловік, ні вона такого гаража не споруджували і не знають хто такий встановив.

Натомість відповідачем не надано жодних доказів, які би спростовували такі доводи позивача, зокрема, не представлено будь-яких даних про те, чи проводилось обстеження прибудинкової території на вул.Фабричній, 8 у м.Львові до 2015 року, якими було б зафіксовано відсутність самочинного будівництва.

Відповідно до статті 376 ЦК України, якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво або за її рахунок.

З аналізу цієї статті зрозуміло, що зобов'язати знести самочинне будівництво можна лише особу, яка здійснила самочинне будівництво.

Крім цього, як видно з матеріалів справи, головним інженером ЛКП «Богданівка» 28.12.2015 року відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.152 КУпАП щодо самочинного встановлення металевого гаражу. Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 04.01.2016 року щодо складання такого протоколу, вона не встановлювала гараж на території подвіря, ця споруда існувала до початку її проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Постановою адміністративної комісії при Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради №10 від 04.01.2016 року справу відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП, закрито у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с.9-11).

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до вимог ст.162 КАС України у разі задоволенні адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Відтак, враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач прийняв оскаржуване розпорядження №740 від 02.12.2015 року «Про самочинне будівництво, здійснене ОСОБА_1М.» необґрунтовано, в порушення прав та законних інтересів позивача, на підставі неперевірених, недостовірних даних, без врахування того, що самочинне будівництво не було здійснено позивачем, а тому позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, а оскаржене розпорядження скасуванню, як протиправне.

Відповідно до ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

З огляду на зазначене, на користь ОСОБА_1за рахунок коштів місцевого бюджету слід стягнути документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, а саме 551,20 грн. (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17, 18, 71, 94, 159, 160-163, 167 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 740 від 02.12.2015 року «Про самочинне будівництво, здійснене ОСОБА_1М.».

Повернути ОСОБА_1 551,20 грн. понесених судових витрат за рахунок коштів місцевого бюджету.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Залізничний районний суд м.Львова з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.