Справа № 2а-3622/11/2670
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2016-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року м. Київ К/800/15404/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

за участю секретаря Загороднього А.А.

та представників сторін:

позивача - не з'явились,

відповідача - Піддубняка А.В.,

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу Львівської митниці Міндоходів

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.01.2015

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2015

у справі № 2а-3622/11/2670

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Нестле Україна" (далі - Товариство)

до Львівської митниці Міндоходів

про скасування податкових повідомлень-рішень.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

У березні 2011 року Товариство звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом, в якому просило:

визнати протиправними дії Львівської митниці щодо нарахування позивачеві пені та штрафних санкцій по ввізному митну та ПДВ шляхом направлення податкових повідомлень форми "Ш" від 27.04.2010 № 30 та № 31, податкових подань від 28.04.2011 № 100 та № 101;

визнати недійсними та скасувати податкові повідомлення форми "Ш" від 27.04.2010 № 30 та № 31 та податкові подання від 28.04.2011 № 100 та № 101;

зобов'язати митні та податкові органи зарахувати кошти у сумі 365 133,63 грн. та у сумі 3 186 279,99 грн., сплачені Товариством за платіжними дорученнями від 09.06.2010 № 441117 та від 09.06.2010 № 441118 в рахунок майбутніх платежів з ПДВ та провести відповідне коригування у картці особового рахунку платника;

зобов'язати митні та податкові органи зарахувати кошти у сумі 142 435,11 грн. та у сумі 1 221 599,09 грн., сплачені позивачем за платіжними дорученнями від 09.06.2010 № 441119 та від 09.06.2010 № 441120, в рахунок податкових зобов'язань Товариства з ввізного мита майбутніх звітних періодів з відображенням відповідного коригування у картці особового рахунку Товариства.

Справа розглядалася судами неодноразово. Так, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.11.2014 судові рішення у справі скасовано; справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції з метою ретельної перевірки обставин та строків оскарження платником в судовому порядку нарахованих контролюючим органом податкових зобов'язань для встановлення характеру їх узгодженості на час звернення Товариства до суду.

За наслідками нового розгляду справи постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.01.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2015, позов задоволено частково; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення форми «Ш» від 27.04.2010 № 30 та № 31; в решті позову відмовлено.

Судові акти зі спору мотивовані тим, що позивач оскаржив нараховані контролюючим органом податкові зобов'язання до суду у 10-денний строк з моменту одержання остаточного рішення митного органу у процедурі адміністративного узгодження та сплатив відповідні суми до бюджету до моменту набуття судовим рішенням законної сили; наведені обставини виключають несвоєчасність виконання Товариством податкового обов'язку з погашення цих зобов'язань.

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у зв'язку з касаційною скаргою Інспекції, в якій вона просить частково скасувати оскаржувані судові акти та повністю відмовити у задоволенні позову Товариства.

Мотивуючи касаційні вимоги, скаржник зазначає, що сплата позивачем грошових зобов'язань до час набрання законної сили рішенням апеляційного суду у справі № 16/51 виключає правильність висновків судів про відсутність підстав для виконання судового рішення у цій справі; наведене, на думку відповідача, підтверджує відповідність дій митного органу при донарахуванні платникові штрафних санкцій за податковими повідомленнями-рішеннями форми «Ш» від 27.04.2010 № 30 та № 31 критеріям, наведеним у частині третій статті 2 КАС.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків судів наявним у матеріалах справи доказам, правильність застосування судами норм матеріального права та дотримання ними процесуальних норм, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України не вбачає підстав для задоволення розглядуваних касаційних вимог з урахуванням з такого.

Судовими інстанціями під час розгляду справи встановлено, що підставою для нарахування Товариству штрафних санкцій за податковими повідомленнями-рішеннями форми «Ш» від 27.04.2010 № 30 та № 31 у сумах 1 221 599,09 грн. та 3 182 279,99 грн., відповідно, слугував висновок контролюючого органу про несвоєчасне погашення платником податкових зобов'язань з ввізного мита та з податку на додану вартість, визначених позивачеві за податковими повідомленнями від 17.10.2008 № 12 та № 13.

Судами також було встановлено, що за наслідками оскарження Товариством податкових повідомлень від 17.10.2008 № 12 та № 13 в судовому порядку постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2009 у справі № 16/51 (яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 20.09.2010) у задоволенні позову Товариства відмовлено.

Втім до закінчення апеляційного розгляду у справі № 16/51 позивач за платіжними дорученнями від 23.04.2010 № 424032 та № 424033 самостійно сплатив податкові зобов'язання за цими податковими повідомленнями.

В ухвалі від 12.11.2014 Вищий адміністративний суд України, керуючись положеннями пунктів 4.2, 4.3 статті 4, підпунктів 5.2.4, 5.2.5 пункту 5.2, підпункту 5.3.2 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), сформував правову позицію, згідно з якої звернення платника до суду з позовом про оскарження податкового повідомлення поза межами строку сплати узгодженого в апеляційному порядку податкового зобов'язання не позбавляє таке зобов'язання узгодженого характеру; несплачене податкове зобов'язання, процедура апеляційного оскарження якого була завершеною або не розпочиналася, перетворюється на податковий борг платника податків у силу прямого припису пункту 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

З урахуванням наведеного правового висновку касаційний суд зазначив про необхідність перевірки обставин щодо дати звернення позивача до суду з позовом про оскарження названих повідомлень та дотримання при цьому Товариством десятиденного строку з моменту отримання рішення контролюючого органу.

На виконання зазначених висновків та вказівок касаційного суду попередні судові інстанції встановили, що рішення Державної митної служби України № 11/2-15/13462 про відмову в задоволенні скарги Товариства, яке є остаточним у процедурі апеляційного оскарження, було прийнято 09.12.2008; позов про визнання недійсними податковим повідомлень від 17.10.2008 № 12 та № 13 було подано Товариством до Окружного адміністративного суду міста Києва 09.12.2008 (що підтверджується відміткою канцелярії цього суду на першому аркуші позовної заяви), тобто у десятиденний строк з часу отримання названого рішення митного органу.

На підставі цього суди дійшли цілком обґрунтованого висновку, що податкові зобов'язання за податковими повідомлення від 17.10.2008 № 12 та № 13 набули узгодженого статусу лише за наслідками прийняття рішення апеляційним судом у справі № 16/51 про їх оскарження; погашення платником цих зобов'язань до часу їх узгодження виключає наявність затримки, з якою підпункт 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" пов'язує застосування до платника штрафу.

Доводи касаційної скарги не відповідають правильному застосуванню норм матеріального права, що регулюють розглядувані правовідносини, та не спростовують наведених висновків судів. Так, відповідно до частин третьої, п'ятої статті 254 КАС у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Добровільне виконання платником рішення суду першої інстанції до результатів його перегляду в апеляційному порядку не змінює ані порядок набрання законної сили цим рішення, ані порядок узгодження оскаржуваних податкових зобов'язань.

Норми матеріального права застосовані судами правильно, порушень процесуальних норм, що тягнуть зміну або скасування оскаржуваних рішень, касаційним судом не виявлено, а тому передбачених законом процесуальних підстав для скасування судових актів зі спору та задоволення касаційних вимог не вбачається.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 224, 230, 231 КАС, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Львівської митниці Міндоходів залишити без задоволення.

2. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.01.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2015 у справі № 2а-3622/11/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку статей 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова

І.В. Приходько