Справа № 556/996/16-а
Суддя: Іванків О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛОДИМИРЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 556/996/16-а
Номер рядка звіту 90
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" травня 2016 р.

Володимирецький районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Іванків О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кньовець Н.П.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Володимирецького обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання відмови незаконною та зобовязання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зобовязання провести перерахунок пенсії за віком, а також про припинення стягнення 15% податку з пенсії та повернення незаконно стягнутих сум. В судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надала пояснення в їх межах.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти вимог ОСОБА_1, надала суду письмові заперечення, які долучені до справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Володимирецькому районі та отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що підтверджується пенсійним посвідченням позивача. Після призначення їй пенсії, ОСОБА_1 продовжує працювати, що підтверджується довідкою з місця її роботи.

16.03.2016 року позивач звернулась до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії у відповідності до вимог чинного законодавства, однак у проведенні перерахунку пенсії їй відмовлено, що підтверджується листом Володимирецького районного управління ПФУ №735/05 від 18.03.2016 року.

Така відмова, на думку суду, є незаконною з огляду на таке.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" під час обчислення пенсії застосовується показник середньої заробітної плати працівників в галузях національної економіки за рік, що передує року звернення за призначенням чи перерахунком пенсії.

Як вбачається з ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням не менше ніж 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія. За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії провадиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії.

Діючи всупереч вказаним вимогам Закону, відповідач відмовив у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 Л,А., посилаючись на постанову Володимирецького районного суду від 08.08.2011 року, якою відповідача було зобовязано провести перерахунок пенсії ОСОБА_1, і яка повністю виконана.

Разом з тим, такі доводи відповідача суперечать вимогам закону, і не можуть бути прийняті судом до уваги з таких підстав.

Виходячи зі змісту ст.ст.40, 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застрахована особа, яка продовжує працювати після призначення пенсії, вправі звертатись до управління ПФУ із заявами про перерахунок цієї пенсії кожних 24 місяці, протягом яких пенсіонер працював. Кількість таких звернень законом не обмежена.

Таким чином, постанова Володимирецького районного суду від 08.08.2011 року, якою відповідача зобовязано провести належний перерахунок пенсії ОСОБА_1 в 2011 році, не перешкоджає проведенню перерахунку пенсії позивача в 2016 році, за її зверненням, з урахуванням 24 місяців страхового стажу, що передував зверненню за перерахунком.

З огляду на викладене, відмова Володимирецького обєднаного управління ПФУ провести перерахунок пенсії позивача ОСОБА_1 є незаконною, і позов в цій частині підлягає задоволенню.

З приводу інших позовних вимог ОСОБА_1 суд прийшов до наступних висновків.

Так, позивач оскаржила в суді зменшення розміру її пенсії працюючого пенсіонера в 2015-2016 рр. до 85 відсотків. В своїх запереченнях на позов в цій частині представник відповідача посилався на ту обставину, що при зменшенні пенсії ОСОБА_1 управління ПФУ діяло у відповідності до вимог чинного законодавства, в т.ч. Законів України та Податкового Кодексу України, до якого внесено відповідні зміни та доповнення.

Ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законами України №213-УШ від 02.03.2015 року та №911-УШ від 24.12.2015 року встановлено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам, незалежно від дати призначення пенсії, а саме встановлено, що у період роботи пенсіонера, призначені йому пенсії виплачуються в розмірі 85% призначеного розміру, але не менше 150% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Крім того, Законом України від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи». внесено ряд змін до норм Податкового кодексу України.

Зокрема, у відповідності до п. 1 ст. 164 Податкового кодексу (далі по тексту ПК) визначається, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати (п. п. 164.2.19 ПК).

П. 1 ст. 167 ПК регламентує, що ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 -167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших /заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата).

П. 16-1 Прикінцевих Положень Податкового кодексу встановлено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Вказані вище норми, які регулюють порядок та розміри утримання зборів з пенсій набрали чинності з 1 січня 2015 року, що вказано в п. 1 Прикінцевих положеннях ОСОБА_3 України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи».

Таким чином, можна дійти висновку, що прийнятий Верховною ОСОБА_3 України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» є чинним, неконституційним не визнавався, а тому в аспекті положень ст. 19 Конституції України є обов'язковим для врахування Володимирецьким обєднаним управлінням Пенсійного фонду України з метою реалізації наданих державою повноважень в частині обчислення пенсійних виплат.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що рішення УПФУ стосовно обчислення розміру пенсійної виплати позивача із утриманням зборів визначеним Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» прийняте з дотриманням норм чинного законодавства.

За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що відповідач при обчислення розміру пенсійної виплати позивача із утриманням зборів, діяло у межах наданих йому повноважень та у спосіб передбачений законом, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, пропорційно, своєчасно, а тому підстав для задоволення позовних вимог в цій частині суд не вбачає.

Посилання позивача на порушення гарантій, встановлених Конвенцією про захист прав та основоположних свобод не приймаються судом до уваги з огляду на таке.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В рішенні Європейського суду від 3 червня 2014 року у справі "Великода проти України" суд зазначив, що згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.8,19,21 Конституції України, ст.ст.51, 63, 67, 71 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», судовою практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішеннями у справах «Кечко проти України», «Бурдов проти Росії», Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office), ст..ст.183-2, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Володимирецького обєднаного управління Пенсійного фонду України у перерахунку пенсії ОСОБА_1 у 2016 році.

Зобовязати Володимирецьке обєднане управління Пенсійного Фонду провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дати звернення за перерахунком державне 16 березня 2016 року відповідно до ст.ст. 40, 42 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", виходячи із середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузях економіки України за 2015 рік, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.

Стягнути з Володимирецького обєднаного управління ПФУ в користь ОСОБА_1 понесені нею та документально підтверджені судові витрати, повязані з розглядом справи, в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Головуюча: