Справа № П/811/3334/15
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

31 травня 2016 року м. Київ К/800/14456/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Заїка М.М., перевіривши можливість розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області, в якому просила: визнати відмову ТУ ДСА в Кіровоградській області у виплаті вихідної допомоги, як судді у зв'язку з відставкою відповідно до ч.1 ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» протиправною; зобов'язати ТУ ДСА в Кіровоградській області виплатити допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, відповідно до ч.1 ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, чинній на 30.12.2013.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 було задоволено. Визнано протиправним та скасувати рішення Територіального управління державної судової адміністрації України в Кіровоградській області від 26 жовтня 2015 року, яким судді Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 відмовлено у виплаті вихідної допомоги у зв'язку з відставкою. Зобов'язано Територіальне управління державної судової адміністрації України в Кіровоградській області нарахувати та виплатити судді Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 вихідну допомогу у зв'язку з відставкою у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що виключення статті 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" не може скасовувати вже існуюче на той час право судді ОСОБА_1 на одержання вихідної допомоги.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції та приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на час звільнення ОСОБА_1 з посади судді та відрахування її зі штату Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області, набрав чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 01 квітня 2014 року, в якому відповідно до Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року виключено статтю 136, яка передбачає виплату судді, який вийшов у відставку, вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат, за останньою посадою.

Рішення щодо неконституційності Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» в частині виключення статті 136 із Закону України «Про судоустрій та статус суддів», Конституційним Судом України не приймалося.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Виходячи з приписів частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, в даному випадку до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення позивача (25 грудня 2014 року).

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 19 листопада 2013 року №10-рп/2013 висловив думку, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю. У зв'язку з цим парламент повноважний встановлювати вихідну допомогу та визначати її розмір.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судове рішення апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду апеляціїної інстанції залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

В обгрунтування касаційної скарги зазначає, що вона повністю погоджується з висновками Кіровоградського окружного адміністративного суду, що право на отримання вихідної допомоги вона набула з моменту подання заяви у відставку, і не погоджується з доводами відповідача, що станом на момент її звільнення (грудень 2014 року), вона не мала права на отримання вихідної допомоги у зв'язку з виходом у відставку, оскільки стаття 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" з 01.04.2014 була виключена на підставі Закону України від 27.03.2014 №1166-VII.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставини, які зазначені скаржником у касаційній скарзі, досліджувалися та перевірялися судом попередньої інстанцій з наданням їм належної правової оцінки. Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що судом неправильно застосовано норми матеріального або процесуального права.

З огляду на викладене та керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Заїка