Справа № 804/6018/15
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 травня 2016 рокусправа № 804/6018/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 11 вересня 2014 року),

ОСОБА_2 (довіреність від 11 вересня 2014 року),

відповідача: ОСОБА_3 (довіреність від 11 травня 2016 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 червня 2015 року

у справі № 804/6018/15

за позовом державного підприємства «Науково-виробниче обєднання «Павлоградський хімічний завод»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року державне підприємство «Науково-виробниче обєднання «Павлоградський хімічний завод» звернулося у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12 грудня 2014 року №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток в розмірі 4035151,50 грн., №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 4109937,00 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 червня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі.

Представники державного підприємства «Науково-виробниче обєднання «Павлоградський хімічний завод» заперечують проти вимог апеляційної скарги та просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів, на підставі наказу від 01 жовтня 2014 року №540 та відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку державного підприємства «Науково-виробниче обєднання «Павлоградський хімічний завод» з питань дотримання вимог податкового законодавства України при взаємовідносинах з товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничим підприємством «Укрспецмонтаж» за період з 01 березня 2012 року по 31 липня 2012 року, за результатами якої складено акт від 21 листопада 2014 року №638/28-01-42-03-10-14310112.

Перевіркою встановлено порушення пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, внаслідок чого платником занижено податок на прибуток у березні-липні 2012 року на суму 2690101,00 грн.; пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, статті 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено суму податку на додану вартість за рахунок завищення податкового кредиту за період з 01 березня 2012 року по 31 липня 2012 року на суму 2739958,00 грн. по правочинах, щодо яких встановлено дефектність документів і відсутність реально вчинених господарських операцій.

На підставі акту перевірки Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів винесено податкові повідомлення-рішення від 12 грудня 2014 року №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток на суму 4035151,50 грн., в тому числі 2690101,00 грн. за основним платежем та 1345050,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 4109937,00 грн., в тому числі 2739958,00 грн. за основним платежем та 1369979,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

За результатами адміністративного оскарження податкові повідомлення-рішення від 12 грудня 2014 року залишені без змін.

Згідно із приписами статті 75 Податкового кодексу України: контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і повязані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до статті 79 Податкового кодексу України - документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки. Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обовязкова.

Судом першої інстанції установлено, що відсутні докази направлення позивачу контролюючим органом наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 01 жовтня 2014 року №540.

У відповідності до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України - документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у разі отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обовязковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

З матеріалів справи убачається, що відповідач, внаслідок отримання податкової інформації, звернувся до державного підприємства «Науково-виробниче обєднання «Павлоградський хімічний завод» з запитом від 02 серпня 2013 року №3120/10/23.1-14 щодо надання пояснень та їх документального підтвердження в порядку статей 16, 78 Податкового кодексу України по взаємовідносинам з товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничим підприємством «Укрспецмонтаж» за період березень-червень 2012 року, а саме просив надати копії первинних документів, зокрема: договорів та специфікацій до них, податкових накладних, накладних на придбання товару (актів приймання-передачі), платіжних доручень або векселів актів взаємозаліку, товарно-транспортних накладних, а також зазначив щодо необхідності надання пояснень по досліджуваним господарським операціям.

18 листопада 2013 року Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів знову звернулася до позивача з аналогічними вимогами.

Судом установлено, що державним підприємством «Науково-виробниче обєднання «Павлоградський хімічний завод» як на запит від 02 серпня 2013 року, так і на запит від 18 листопада 2013 року надано письмові пояснення щодо запитуваних відносин з товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничим підприємством «Укрспецмонтаж» разом із копіями відповідної первинної документації.

Таким чином, позивачем виконано вимоги податкового законодавства щодо надання пояснень та їх документального підтвердження на обовязковий письмовий запит контролюючого органу.

Між тим, в обґрунтування правомірності проведення контролюючим органом відповідної перевірки, відповідач зазначив, що стаття 78 Податкового кодексу України не передбачає повторне направлення запиту у разі отримання від платника відповіді на вже здійснений запит та у звязку з встановленням фактів, що свідчать про можливе порушення платником податків податкового законодавства, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів мала підстави для прийняття рішення щодо проведення позапланової невиїзної перевірки у відповідності до статті 79 Податкового кодексу України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями. За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.

Разом з тим, відповідач в обґрунтування правомірності наказу про проведення перевірки не посилається на наявність недоліків у поясненнях державного підприємства «Науково-виробниче обєднання «Павлоградський хімічний завод» та їх документального обґрунтування, а фактично стверджує про отримання додаткової інформації, яка свідчить про можливе порушення платником податків податкового законодавства.

При цьому, підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України або інші підпункти даної норми не містять такої обставини, для здійснення контролюючим органом документальної позапланової перевірки, як отримання додаткової податкової інформації про факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства за умови, що платником надавались пояснення та їх документальне підтвердження за попереднім запитом.

Обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені цим Кодексом, не поширюються на перевірки, що проводяться за зверненням такого платника податків або перевірки, що проводяться у межах кримінального провадження (абзац 1 пункту 78.2 статті 78 Податкового кодексу України).

З матеріалів справи убачається, що проведена Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів перевірка не відноситься до перевірок, визначених наведеною нормою.

У відповідності до абзацу 2 пункту 78.2 статті 78 Податкового кодексу України - контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8, 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

З акту перевірки від 21 листопада 2014 року №638/28-01-42-03-10-14310112 убачається, що під час проведення даної перевірки Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів використано матеріали планової виїзної перевірки, а саме - акт від 05 травня 2014 року №248/28-01-42-03-10-14310112 «Про результати документальної планової виїзної перевірки державного підприємства «Науково-виробниче обєднання «Павлоградський хімічний завод» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2010 року по 31 грудня 2012 року».

Таким чином, оскільки питання дотримання позивачем вимог податкового, валютного та іншого законодавства період з 01 жовтня 2010 року по 31 грудня 2012 року досліджувалось контролюючим органом при проведенні планової виїзної перевірки, за підсумками якої складено акт від 05 травня 2014 року №248/28-01-42-03-10-14310112, то проведення Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів перевірки щодо дотримання підприємством вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 березня 2012 року по 31 липня 2012 року суперечить приписам пункту 78.2 статті 78 Податкового кодексу України.

Щодо оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами вказаної перевірки, судом встановлено наступне.

У відповідності до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, витрати сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобовязань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення обєкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у звязку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

При цьому, датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Отже, зазначеними нормами передбачено право платника податків на віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, нарахованих (сплачених) у звязку з придбанням основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, незалежно від початку використання таких основних фондів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України - платник податку зобовязаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обовязковим.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобовязаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому, у відповідності до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, витрати для цілей визначення обєкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судом установлено, що в ході проведення перевірки господарських відносин позивача з товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничим підприємством «Укрспецмонтаж» відповідачем досліджувались первинні та бухгалтерські документи, а саме: договори з додатковими угодами та додатками «Договірна ціна»; локальні кошториси на виконання робіт; акти приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт; податкові накладні, розрахунки коригування за перевіряємий період; журнали-ордера та оборотно-сальдові відомості по рахункам 631, 634; банківські виписки; копія ліцензії, виданої товариству з обмеженою відповідальністю науково-виробничому підприємству «Укрспецмонтаж» інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області на проведення господарської діяльності, повязаної із створенням обєктів архітектури від 15 вересня 2011 року, серія АВ №588334, термін дії з 14 вересня 2011 року по 14 вересня 2016 року; копія дозволу, виданого товариству з обмеженою відповідальністю науково-виробничому підприємству «Укрспецмонтаж» територіальним управлінням Держгірпромнагляду по Дніпропетровській області на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки від 22 липня 2011 року №667.11.12-45.21.1, термін дії з 22 липня 2011 року по 22 липня 2016 року.

Також, під час проведення даної перевірки відповідачем використано матеріали планової виїзної перевірки державного підприємства «Науково-виробниче обєднання «Павлоградський хімічний завод» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2010 року по 31 грудня 2012 року (акт від 05 травня 2014 року №248/28-01-42-03-10-14310112).

В акті перевірки від 21 листопада 2014 року податковий орган дійшов висновку, що господарські відносини державного підприємства «Науково-виробниче обєднання «Павлоградський хімічний завод» та товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Укрспецмонтаж» у перевіряємому періоді не мають реального характеру та здійснювалась за межами правового поля, оскільки, на думку контролюючого органу, правочини, укладені між позивачем та його контрагентом без наміру створення правових наслідків та спрямовані на надання податкової вигоди з метою штучного формування валових витрат (доходів) та податкового кредиту.

В якості обґрунтування зазначеної позиції податковий орган посилається на наявність недоліків при складанні договорів, локальних кошторисів підприємства на виконання робіт, актів виконаних робіт, що є доказом нереальності господарських операцій.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами суду першої інстанції, що для підтвердження права платника податку на формування витрат та/або податкового кредиту з податку на додану вартість достатньо наявності мети використання товарів та послуг, що ним придбані, незалежно від фактичних результатів такого використання.

При цьому, наявність або відсутність окремих документів, в тому числі і первинних документів щодо якості товару та сертифікатів відповідності заводу-виробника, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобовязаннях платника податків у звязку з його господарською діяльністю мали місце.

Судом установлено, що зміни майнового стану державного підприємства «Науково-виробниче обєднання «Павлоградський хімічний завод» відображено у бухгалтерському та податковому обліку, зокрема на рахунках: Дт 9100 «Загальновиробничі витрати» Кт 6345 «Розрахунки по ремонтам, розрахунки з постачальниками по операціям необоротних активів»; Дт 9490 «Інші витрати операційної діяльності» Кт 6345 «Розрахунки по ремонтам, розрахунки з постачальниками по операціям необоротних активів»; Дт 9100 «Загальновиробничі витрати» Кт 6316 «Послуги, отримані від звичайних і незвичайних платників податку на прибуток, розрахунки з вітчизняними постачальниками»; Дт 2325 «Комерційні договори, допоміжне виробництво» Кт 6318 «Послуги по договорам бюджетним, розрахунки з вітчизняними постачальниками».

При цьому слід зазначити, що акт перевірки не містить будь-яких зауважень щодо оформлення та змісту наданих до податкового органу податкових накладних по господарським операціям державного підприємства «Науково-виробниче обєднання «Павлоградський хімічний завод» та товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Укрспецмонтаж».

Крім того, суд апеляційної інстанції також погоджується з висновками суду першої інстанції, що при визнанні договорів нікчемними податковим органом не дотримано приписів законодавчих норм, тобто не встановлено вини та умислу позивача, спрямованих на заволодіння державним майном, порушення публічного порядку, не надано доказів про умисність укладання угод з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. А безтоварність здійснених позивачем господарських операцій, на що посилається відповідач, не підтверджена у встановленому законом порядку жодним доказом, сам висновок носить характер припущення.

Посилання податкового органу на акти перевірок товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Укрспецмонтаж» та його контрагентів не доводить обґрунтованість висновків, викладених в акті перевірки від 21 листопада 2014 року №638/28-01-42-03-10-14310112, оскільки він не спростовує дійсність укладених державним підприємством «Науково-виробниче обєднання «Павлоградський хімічний завод» з контрагентом правочинів щодо виконання робіт з будівництва та ремонту обєктів та не може вважатись судом безспірним доказом порушення податкового законодавства з боку позивача. Чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобовязань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів. Платник податків не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобовязань.

Слід зауважити, що в акті державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська від 21 грудня 2012 року №5086/22-710/32448135, а також акті державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська від 27 серпня 2013 року №343/22-02/32448135 зазначено про відсутність розбіжностей по податковим зобовязанням товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Укрспецмонтаж» та державного підприємства «Науково-виробниче обєднання «Павлоградський хімічний завод».

Отже, за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до обєктивної зміни складу активів платника податків - покупця, будь-які порушення постачальниками товару у ланцюгу постачання податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не можуть бути підставою для позбавлення покупця права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо задоволення позовних вимог державного підприємства «Науково-виробниче обєднання «Павлоградський хімічний завод».

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у звязку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим