Справа № 331/1179/15-а(2-а/331/27/15)
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року м. Київ К/800/4345/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Сороки М.О., Чумаченко Т.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 02 березня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року,

у с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії.

Вимоги обґрунтовував тим, що він має статус інваліда війни 2 групи та постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, який має право на нарахування додаткової пенсії та інших підвищень в силу Закону, проте відповідачем протиправно відмовлено йому в нарахуванні зазначених грошових коштів, чим порушено його права та охоронювані законом інтереси.

В зв'язку з чим позивач просив:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області стосовно нарахування йому пенсії військового-інваліда Чорнобильця та війни 2-ї групи незаконними;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити, нарахувати та виплатити йому починаючи з лютого 2015 року мінімальну різницю недоотриманої пенсії в сумі не менш 7973 гривень, які в подальшому проводити нарахування, відповідно до статей 1?,11, 24 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 вересня 1992 року №2262-ХІІ та статей 13, 49, 50, 54, 59 Закону України від 18 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від наслідків Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-ХІІ), де державна пенсія повинна бути розміром не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової щомісячної пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, та статті 13 Закону України «Про статус та соціальний захист ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ з підвищенням пенсії позивача на 350% мінімальної пенсії за віком, послідуючим перерахунком пенсії у зв'язку зі змінами мінімального розміру пенсії за віком та інших нарахувань починаючи з 01 лютого 2015 року.

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя постановою від 02 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 2 лютого 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовив.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію як ветеран війни - інвалід війни 2 групи у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 26 січня 2015 року.

Також позивач має статус особи, яка постраждала від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яку віднесено до 1 категорії, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_1.

Вважаючи, що відповідачем невірно нараховується пенсія та її підвищення у відповідності до Законів України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області із вимогою здійснити йому перерахунок та виплату пенсії та підвищень до неї у належному розмірі.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, своїм листом №51/В-9 від 06 лютого 2015 року повідомило позивача, що пенсійні виплати йому нараховано у відповідності до вимог чинного законодавства, а підстави для проведення перерахунку відсутні.

Отже, правомірність та обґрунтованість дій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області по нарахуванню та виплаті позивачу пенсійних виплат у відповідності до Законів України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є предметом спору переданого на вирішення суду.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції виходив з того, що основна та додаткова пенсія позивачу призначена та виплачується відповідно до положень діючого законодавства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначені висновки судів вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального права, та зазначає наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі №796-ХІІ.

Статтею 49 цього Закону передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Проте, згідно з положеннями статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Враховуючи те, що позивачу призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», у управління Пенсійного фонду України немає підстав для застосування норм статті 54 Закону №796-ХІІ, однак це не позбавляє позивача права на отримання додаткової пенсії відповідно до статті 50 Закону №796-ХІІ.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність на даний час у позивача права на отримання основної пенсії відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Щодо вимог ОСОБА_1 про нарахування та виплату йому додатково пенсії у відповідності до статті 50 Закону №796-ХІІ, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 50 Закону №796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами П групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, та щомісячна компенсація сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачуються повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу (стаття 53 Закону №796-ХІІ).

Разом з цим пунктом 9 Перехідних положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VIII (далі - Закон № 80-VIII) установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону №796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Вказана норма Закону № 80-VIII неконституційною не визнавалась та її дія у 2015 році не зупинялась.

Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 1210 від 23 листопада 2011 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок) .

Пунктами 11 і 13 Порядку визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою.

Зазначені нормативно-правові акти є чинними, тобто, починаючи з 1 січня 2015 року порядок виплат і розмір спірних пенсійних виплат встановлювались одночасно Законом № 796-ХІІ, Законом № 80-VIII та Порядком, які по-різному врегулювали спірні питання.

Разом з тим, за загальним правилом дії норм у часі, оскільки Закон № 80-VIII був прийнятий пізніше Закону №796-ХІІ, також пізніше був затверджений і Порядок, то саме положення Закону № 80-VIII та Порядку підлягають пріоритетному застосуванню до спірних відносин.

Згідно п. 13 Порядку, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону №796-ХІІ виплачується у таких розмірах, зокрема, інвалідам II групи - 379,6 гривні.

У справі, яка розглядається, суди встановили, що саме такий розмір додаткової пенсії встановлено позивачу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Отже, суди прийшли до обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 17 лютого 2016 року (справа № 21-3696а15) яка відповідно частини 1 статті 244-2 КАС України є обов'язковою для врахування в судовій практиці.

Щодо вимог позивача про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити йому підвищення до пенсії у відповідності до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» передбачено, що інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються, зокрема, інвалідам II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до протоколу за пенсійною справою позивача - (МВС) від 01 березня 2015у, позивачу нараховане та виплачується підвищення до пенсії як інваліду війни ІІ групи при виконанні обов'язків військової служби у розмірі 379, 60 гривень.

Статтею 6 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність у розмірі 949 гривень.

Таким чином, позивачу вірно нарахована сума доплати до пенсії як інваліду війни (949*40%).

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 220?, 223-224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 02 березня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 лютого 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді М.О. Сорока

Т.А. Чумаченко