Справа № 809/639/16
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

в частині заявлених позовних вимог

"01" червня 2016 р. Справа № 809/639/16

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В.В., перевіривши матеріали адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Калуського управління державної казначейської служби України Івано-Франківської області, Калуської міської ради Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

30.05.2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Калуського управління державної казначейської служби України Івано-Франківської області, Калуської міської ради Івано-Франківської області про визнання протиправними дії щодо виконання наказу господарського суду Івано-Франківської області, виданого 11.02.2011 року на виконання рішення від 27.01.2011 року у справі за №16/119, зобовязання здійснити безспірне списання коштів з рахунка в першочерговому порядку та виконати наказ господарського суду Івано-Франківської області, виданого 11.02.2011 року на виконання рішення від 27.01.2011 року у справі за №16/119 та з позовними вимогами до Калуської міської ради Івано-Франківської області про зобовязання передбачити на рахунку кошти для виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.01.2011 року у справі за №16/119.

Відповідно до пунктів 4, 6 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства та чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Положенням частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

При визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи суд виходить з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмета спірних правовідносин.

Згідно частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини 2 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Пунктом 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року за № 845 передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до частини 4 статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби та інших органів щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

У розумінні статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби та інших органів, на яких законодавством покладений обовязок виконання рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Слід зазначити, що процесуальні відносини, повязані з оскарженням рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби та інших органів, на яких законодавством покладений обовязок виконання рішень регулюються процесуальним законодавством різних судових юрисдикцій, зокрема Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 181), Цивільним процесуальним кодексом України (розділ VII), Господарським процесуальним кодексом України (стаття 121-2).

Із змісту статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України, статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" та із врахуванням частини 2 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" слідує, що до компетенції адміністративних судів відносяться справи про оскарження рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень в адміністративних справах; інших органів та посадових осіб, що можуть виконуватися примусово, для яких не встановлено іншого порядку судового оскарження.

Згідно статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Таким чином, спори з приводу виконання рішень, ухвалених відповідно до правил ГПК України, підлягають розгляду відповідним господарським судом за правилами цього Кодексу.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1, на підставі ухвали господарського суду Івано-Франківської області від 03.03.2016 року у справі № 16/119 та згідно наказу господарського суду Івано-Франківської області від 11.02.2011 року, є стороною виконавчого провадження, а саме стягувачем, а заявлені останнім позовні вимоги стосуються, зокрема, оскарження дій органу, на якого законодавством покладений обовязок виконання рішень, в даному випадку щодо виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 27.01.2011 року у справі № 16/119.

Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Калуського управління Державної казначейської служби України Івано-Франківської області щодо виконання наказу господарського суду Івано-Франківської області, виданого 11.02.2011 року на виконання рішення від 27.01.2011 року у справі № 16/119 та зобовязання Калуське управління Державної казначейської служби України Івано-Франківської області здійснити безспірне списання коштів з рахунка боржника в першочерговому порядку і виконати наказ господарського суду Івано-Франківської області, виданого 11.02.2011 року на виконання рішення від 27.01.2011 року у справі № 16/119 не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки такий розгляд підпадає під юрисдикцію господарського суду Івано-Франківської області.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 17, 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - .

У Х В А Л И В:

Відмовити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом до Калуського управління державної казначейської служби України Івано-Франківської області, Калуської міської ради Івано-Франківської області в частині заявлених позовних вимог до Калуського управління Державної казначейської служби України Івано-Франківської області про визнання протиправними дій Калуського управління Державної казначейської служби України Івано-Франківської області щодо виконання наказу господарського суду Івано-Франківської області, виданого 11.02.2011 року на виконання рішення від 27.01.2011 року у справі № 16/119 та зобовязання Калуське управління Державної казначейської служби України Івано-Франківської області здійснити безспірне списання коштів з рахунка боржника в першочерговому порядку і виконати наказ господарського суду Івано-Франківської області, виданого 11.02.2011 року на виконання рішення від 27.01.2011 року у справі № 16/119.

Роз'яснити позивачу, що його позовна заява в цій частині підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Повторне звернення до адміністративного суду з такими самими позовними вимогами, щодо яких постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію цієї ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Кафарський В.В.