Справа № 727/3507/16-а
Суддя: Смотрицький В. Г.
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/3507/16-а
Провадження № 2-а/727/102/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Чебуришкіній Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону УПП рядового поліції ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Управління патрульної поліції у м. Чернівцях департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

встановив:

Позивач завернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що 12 травня 2016 р. відповідачем була винесена постанова № 642203 за ч. 1 ст. 122 КпАП України, якою на нього була накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 255 грн. за те, що він 12.05.2016 р. о 13.09 год., порушив п. 15.9 ПДР України, а саме, керуючи автомобілем «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку на перехресті вулиць Університетської - Поштової.

Вважав постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною і просив її скасувати оскільки вимушену зупинку транспортного засобу здійснив не умисно, а у звязку із дорожньою обстановкою, яка склалася. Рухаючись по вул. Поштовій в. м Чернівці, здійснив поворот праворуч. Не закінчивши маневр керований ним автомобіль раптово почав «смикатись», на панелі приборів загорілися світлові індикатори, що могло свідчити про ймовірність виходу з ладу двигуна через перегрів автомобіля. Тому, з метою попередження запобігання самовільної зупинки автомобіля на вул. Університетській, або іншій вулиці у цьому районі, що могло спричинити затор, він зупинився саме на перехресті вулиць Університетській та Поштовій. Тобто ця зупинка була вимушеною. На час охолодження автомобіля він покинув його салон.

Саме раптова поломка автомобіля змусила його здійснити вимушену зупинку на перехресті вказаних вище вулиць. Перед виконанням маневру щодо вимушеної зупинки він переконався у безпечності своїх дій та в тому, що вони не призведуть до дорожньо-транспортної пригоди. Виконаний ним маневр будь-якої шкоди жодному учаснику дорожнього руху не спричинив.

Відповідно до п. «г» п. 9.1 Правил дорожнього руху ним було увімкнено аварійний попереджувальний сигнал, що повинні були бачити співробітники поліції в м. Чернівцях які підійшли до автомобіля. На початок складання постанови про адміністративне правопорушення аварійна сигналізація була в активному стані.

Перераховані ним дії є виправданими та такими, що передбачені п. 9.9. Правил дорожнього руху, де зазначається, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі. Крім того, обов'язок діяти у такий спосіб передбачено і п. 15.14. Правил дорожнього руху, яким також регламентується, що у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил, що було виконано.

При прийнятті рішення відповідачем не було встановлено свідків умисного порушення ПДР, не взято до уваги вимоги ст. 22 КпАП України щодо малозначності вчиненого правопорушення, а також той факт, що він раніше до адміністративної відповідальності за порушення ПДР не притягувався, а порушення допустив вимушено і вперше.

Відповідач не дотримався вимог ст. 280 КпАП України, не з'ясував належним чином, у спосіб передбачений Законом, всіх необхідних обставин, внаслідок чого незаконно та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності за ті дії, які він не вчиняв та за відсутності взагалі самої події адміністративного правопорушення.

А тому просив скасувати оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач та представник зацікавленої особи в судовому засіданні позов не визнали і в своїх поясненнях підтвердили обставини, викладені в запереченнях на позов.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, проглянувши в судовому засіданні відеодокази су вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити у звязку з наступним.

Судом в судовому засіданні встановлено, що постановою № 642203 від 12 травня 2016 р. позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 255 грн. за те, що він 12.05.2016 р. о 13.09 год., порушив п. 15.9 ПДР України, а саме, керуючи автомобілем «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку на перехресті вулиць Університетської - Поштової.

Згідно з абз. 36 п. 1.10 ПДР зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо). Відповідно до підпункту "а" п. 9.9. ПДР аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Пунктом 15.14. ПДР передбачено, що у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити, - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 - 9.11 цих Правил, тобто увімкнути аварійну сигналізацію.

Відповідно до ч.1 ст. 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення як порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст. 122 КУпАП.

Главою 19 КпАП України передбачено, що у разі виявлення адміністративного правопорушення, в тому числі передбаченого ст. 122 КУпАП. посадова особа органу Національної поліції має право розглянути справу про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення та за результатами такого розгляду винести постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Ст. 33 КпАП України передбачає, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнений за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Судом встановлено, що посилання позивача на те, що він здійснив вимушену зупинку через несправність автомобіля, не відповідають дійсності.

Під час перегляду в судовому засіданні відео запису із нагрудного відео реєстратора відповідача встановлено, що позивач перед винесенням адміністративної постанови нічого не повідомив про вимушений характер зупинки свого транспортного засобу. Більше того, він повідомив відповідача, що визнає свою вину та зупинився на перехресті для того, щоб розміняти гроші, а потім не міг знайти ключі від автомобіля.

Посилання позивача на те, що відповідач перед винесенням адміністративної постанови не розяснив йому права відповідно до КпАП України на думку суду не відповідає дійсності і спростовується особистим підписом позивача в оскаржуваній постанові про ознайомлення його з правами.

Отже відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, яке не передбачає складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Відповідачем, як уповноваженою особою Національної поліції, на місці вчинення правопорушення було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КпАП України.

Відповідно до ст. 252 КпАП України посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, розглядаючи справу відповідач з'ясував всі обставини, які підлягають з'ясуванню та діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КпАП України та іншими нормативно - правовими актами.

Враховуючи вищенаведене постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 23, 122, 247, 251, 258, 268 КпАП України, ст.ст. 11, 71, 86, 158 - 163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

постановив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

З постановою в повному обсязі особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 30 травня 2016 року.

Апеляційна скарга може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці з одночасним надісланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: