Справа № 2а-8592/12/1370
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2016 р. м. Київ К/800/63118/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Олендера І.Я., Рибченка А.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.07.2013 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2013 по справі № 2а-8592/12/1370

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби

про визнання протиправними дій, скасування наказу та зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

Підприємцем до суду заявлений позов, з урахуванням уточнень, про визнання протиправним та скасування наказу Державної податкової інспекції від 24.07.2012 № 453 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки; визнання протиправними дії контролюючого органу по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки Підприємця з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства при здійсненні фінансово-господарських відносин з ТОВ "Винбарел" за січень 2012 року та правомірності декларування сум податкового зобов'язання і податкового кредиту з податку на додану вартість за лютий 2012 року, за результатами якої складено акт від 12.09.2012 №2848/17-20/; визнання протиправними дії відповідача щодо викладення в акті висновків про нікчемність вчинених правочинів позивача з ТОВ "Винбарел"; визнати протиправними дії Державної податкової інспекції по зменшенню Підприємцю суми податкового кредиту в єдиній автоматизованій системі співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту на рівні Державної податкової служби України по господарських операціях з по господарських операціях з контрагентами позивача - продавцями послуг (робіт, товарів) ТОВ "Винбарел"; визнання протиправними дії щодо сторнування в обліковій картці Підприємця валових витрат та валових доходів по операціях з контрагентами-продавцями послуг (робіт, товарів).

Судом першої інстанції, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки Підприємця з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства при здійсненні фінансово-господарських відносин з ТОВ "Винбарел" за січень 2012 року та правомірності декларування сум податкового зобов'язання та податкового кредиту з податку на додану вартість за лютий 2012 року, за результатами якої складено акт від 12.09.2012 № №2848/17-20/. Зобов'язано Державну податкову інспекцію відновити детальну інформацію по платнику податку на додану вартість Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 в системі автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні Державної податкової адміністрації України, а саме: відновити податковий кредит та податкове зобов'язання з податку на додану вартість у звітному періоді з 01.01.2012 року по 29.02.2012 року по взаємовідносинах із ТОВ "Винбарел" та Українським державним підприємством поштового зв'язку "Укрпошта". У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із судовими рішеннями, Державна податкова інспекція подала касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, де посилаючись на порушення судами норм матеріального права та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді, перевіривши повноту встановлених обставин справи та правильність їх юридичної оцінки судами, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Державною податковою інспекцією на підставі пп. 78.1.1, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, у зв'язку з ненаданням в повному обсязі Підприємцем пояснень та їх документального підтвердження на запити контролюючого органу від 21.05.2012 №6325/10/17-20 та від 06.06.2012 №7817/10/17-317, прийнято наказ від 24.07.2012 №453 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Підприємця.

Вказаний наказ та повідомлення від 24.07.2012 № 12125/10/17-20 були направлені позивачу рекомендованим листом.

Судами також встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Державною податковою інспекцією проведена документальна позапланова невиїзна перевірка Підприємця з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства при здійсненні фінансово - господарських відносин з ТОВ "Винбарел" за січень 2012 року та правомірності декларування сум податкового зобов'язання та податкового кредиту з податку на додану вартість за лютий 2012 року, за підсумками якої складено акт від 12.09.2012 № 2848/17-20/.

У ході вказаної перевірки працівники контролюючого органу дійшли висновку про безтоварність господарських операцій з придбання товарів, проведених позивачем з контрагентами у січні та лютому 2012 року, та про нікчемність вчинених позивачем правочинів, а отже фактично є непідтвердженими і задекларовані позивачем податкові зобов'язання та податковий кредит з ПДВ за такими господарськими операціями.

Так, ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України.

Відповідно до пп. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 Податкового Кодексу України - органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно із пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється, зокрема, за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Особливості регулювання проведення документальної невиїзної перевірки, встановлені статтею 79 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 79.1 ст. 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

Згідно п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

А п 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

З аналізу вказаних норм вбачається, що для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки є необхідним дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення документальних позапланових перевірок, зокрема, право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків надається лише у випадку, коли останньому до початку проведення зазначеної перевірки було надіслано рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи вручено під розписку копію наказу про проведення зазначеної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлених обставин справи наказ про проведення перевірки від 24.07.2012 та повідомлення про початок позапланової невиїзної перевірки направлені позивачу листом з повідомленням про вручення, що не заперечувалось Підприємцем, та були ним отримані, про що також свідчить надана останнім відповідь на повідомлення від 24.07.2012 № 12125/10/17-20 (а.с. 109).

Таким чином, суд приходить до висновку про правомірність дій Державної податкової інспекції, щодо призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Підприємця, за результатами якої складено акт від 12.09.2012 №2848/17-20/.

Крім того, вищезазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у справі № 21-425а14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будгарантінвест-55" до Державної податкової інспекції у м.Южному Одеської області про визнання незаконним наказу про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки та визнання протиправними дій.

У п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (пп. 62.1.2 п. 62.2 ст. 62 Податкового кодексу України), а також перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин. (пп. 62.1.3 п. 62.2 ст. 62 Податкового кодексу України).

Відповідно до ст. 71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами пп. 72.1.1 п. 72.1 ст. 72 Податкового кодексу України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

У п.74.1 ст. 74 Податкового кодексу України зазначено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем проведено перевірку, за результатами якого складено акт. Податкові повідомлення - рішення за результатами такої перевірки контролюючим органом не приймались.

За таких обставин дії контролюючого органу щодо внесення до електронної бази даних інформації, отриманої внаслідок проведення податкової перевірки, є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов'язків по збиранню доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження відповідних операцій, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку. Зазначені дії самі по собі не створюють для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав та не породжують для нього обов'язкових юридичних наслідків.

Таким чином, способом здійснення податкового контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів. Інформація, зібрана відповідно до Податкового кодексу України, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів, а висновки, викладені у акті перевірки, є відображенням дій податкових інспекторів та не відповідають критерію юридичної значимості, не створюють для платника жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни або припинення його прав та не породжують для нього будь-яких обов'язків, а, отже такий акт не порушує прав останнього.

Дії контролюючого органу щодо внесення до Інтегрованої системи змін показників податкової звітності суб'єктів господарювання в частині податкового кредиту та податкових зобов'язань на підставі акта перевірки без прийняття податкових повідомлень-рішень не породжують правових наслідків для платників податків та не порушують їхні права, оскільки розміщена в цій системі інформація є службовою та використовується податковими органами для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі (використовується для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань) з метою здійснення податкового контролю.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 09.12.2014 у справі № 21-511а14.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, всупереч ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем не було надано суду жодних доказів та обгрунутувань на підтвердження того, що відповідачем були здійснені будь - які коригування у базах даних на підставі акту перевірки від 12.09.2012 №2848/17-20/ задекларованих позивачем податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ.

Відповідно до ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що судами попередніх інстанцій повно і правильно встановлені обставини справи, але порушено норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, а тому вбачаються підстави для їх скасування та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 05.07.2013 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2013 по справі № 2а-8592/12/1370 скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає, крім як з підстав, у строк та в порядку, визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Карась

Судді І.Я. Олендер

А.О. Рибченко