Справа № 806/878/16
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2016-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про залишення без руху позовної заяви)

27 травня 2016 року Житомир справа № 806/878/16

категорія 10.2.3

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Шимонович Р.М., розглянувши позовну заяву Новоград-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Приватного сільськогосподарського підприємства "Хміль" про стягнення 105,38 грн.,-

в с т а н о в и в :

Новоград-Волинське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулось до суду з позовом, у якому просить стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "Хміль" заборгованість із відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за січень - березень 2016 року у сумі 105,38 грн.

Перевіряючи адміністративний позов на відповідність його вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, вважаю, що він не відповідає вимогам даної норми Кодексу з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Всупереч наведеним положенням, позивачем не додано до позовної заяви витягу із Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців, про що складено акт №225 від 26.05.2016.

Частиною третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Однак, позивачем не додано до позовної заяви квитанції про сплату судового збору.

У позовній заяві Новоград-Волинське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області просить звільнити його від сплати судового збору. Клопотання мотивоване тим, що Управління є неприбутковою установою, і не має правових підстав для перерахування коштів під цільовим призначенням "сплата судового збору".

Розглянувши зазначене клопотання, суд дійшов висновку про відсутність, станом на момент звернення, підстав для його задоволення.

Судовий збір, як складова частина судових витрат, виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функцію. Компенсаційна функція полягає у відшкодуванні коштів, витрачених державою на здійснення правосуддя, а також коштів, витрачених особами, що звертаються до суду або вчиняють певні процесуальні дії. Превентивна функція полягає в попередженні необґрунтованих звернень до судів, у забезпеченні виконання юридично зацікавленими в результаті справи особами своїх процесуальних обов'язків. Соціальна функція проявляється в тому, що судові витрати покликані забезпечити фактичну доступність до правосуддя.

Європейський суд з прав людини у рішенні по "Справа "Креуз проти Польщі" (Case of Kreuz v. Poland)" від 19.06.2001 окремо наголосив, що "характеристики судового провадження, як справедливість, відкритість та невідкладність, насправді не мають жодної цінності, якщо таке провадження передусім не порушено.

Проте, Європейський суд з прав людини вважає, що положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у справах (рішення Європейського суду з прав людини "Справа Ейрі" від 09.10.1979).

Конституційний Суд України у рішенні "У справі за конституційним зверненням асоціації "Дім авторів музики в Україні" щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" у взаємозв'язку з положеннями пункту "г" частини першої статті 49 Закону України "Про авторське право і суміжні права"" № 12-рп/2013 від 28.11.2013, вказав - гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету ОСОБА_1 Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 N R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

У законодавстві України зазначене правове положення знайшло своє відображення, в тому числі, у статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 8 Закону України "Про судовий збір".

За правилами частини першої статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 8 Закону України "Про судовий збір", суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Як вбачається із наведеної норми, єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.

Вказану позицію підтримує і Пленум Вищого адміністративного суду України (постанови від 05.02.2016, від 23.01.2015 за № 2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року N 3674-VI "Про судовий збір").

Попри це, позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження заявленого клопотання про звільнення від сплати судового збору.

При цьому, пунктом 2 Закону України №484-VIII від 22.05.2015 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" передбачено Кабінету ОСОБА_1 України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Отже, фінансування державних органів відповідними коштами для сплати судового збору передбачено вказаним Законом.

При цьому, відсутність або обмежене бюджетне фінансування не є підставою для звільнення позивача від законодавчо встановленого обов'язку зі сплати судового збору. Зазначена позиція узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 (заява № 70297/01).

Таким чином, суд не вбачає підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Між тим, зі змісту позовної заяви видно, що позивачем пред'явлено вимогу майнового характеру.

Пунктом 1 частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011, який набрав чинності з 1 листопада 2011 р. (у редакції, що діє з 01.09.2015, далі - Закон), встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зважаючи на зазначене, позивачеві за подання до суду даного позову, з урахуванням позовних вимог, необхідно було сплатити судовий збір у сумі 1378,00 грн.

Отже, поданий адміністративний позов майнового характеру не оплачений судовим збором та не відповідає вимогам, передбаченим статтею 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

З огляду на вищевикладене, позовну заяву слід залишити без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду:

- витягу із Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців;

- доказу сплати судового збору в сумі 1378,00 грн на рахунок Житомирського окружного адміністративного суду №4002 за такими реквізитами: отримувач коштів - УДКСУ у м. Житомирі, код отримувача - 38035726, банк отримувача - ГУДКСУ у Житомирській області, МФО - 811039, код класифікації доходів бюджету (код платежу) - 22030001, код ЄДРПОУ суду 34854954.

Керуючись статтями 88, 108, 160, 165, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

у х в а л и в :

Залишити позовну заяву Новоград-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області без руху.

Надати строк для усунення недоліків до 13 червня 2016 року.

Якщо в даний строк недоліки, які зазначені в ухвалі, не будуть усунуті, позовна заява буде повернута позивачеві.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Р.М.Шимонович