Справа № 161/3865/16-а
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2016-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/3865/16-а
Провадження № 2-а/161/243/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 р. Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Сіньчук Л.О.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Луцької міської ради про визнання неправомірними дії виконавчого комітету Луцької міської ради по включенню п. 3 у додаток до рішення № 776-2 від 29.12.2015 року «Про демонтаж металевих конструкцій на вул. Конякіна, 9а, 9б, 11» та зобовязати виконавчий комітет Луцької міської ради виключити з додатку до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 29.12.2015 року № 776-2 «Про демонтаж металевих конструкцій на вул. Конякіна, 9а, 9б, 11» п. 3 як такий, що не відповідає п. 1 цього рішення.

Свої вимоги мотивує тим, що згідно розпорядження виконавчого комітету Луцької міської ради № 12-рв від 21.01.1997 року позивачу надано дозвіл на тимчасове встановлення гаража для власного автомобіля на вул. Конякіна в м. Луцьку. При цьому було зобовязано позивача: сплатити на рахунок бюджету міста кошти за виділення земельної ділянки для встановлення гаража згідно з розрахунком; отримати в управління архітектури і містобудування будівельний паспорт на будівництво гаража; згідно ст. 22 Земельного кодексу України отримати в міському управління земельних ресурсів документи, що посвідчують право власності або користування земельною ділянкою.

21.02.1997 року ОСОБА_1 було сплачено 25,80 грн. за будівельний паспорт на гараж та 150,00 грн. за виділення місця під гараж. При зверненні до міського управління земельних ресурсів позивачу було надано усне розяснення, що пункт про отримання документів, що посвідчують право власності або користування земельною ділянкою, стосується лише тих осіб, кому ділянки надавалися під будівництво (а не під встановлення металевої конструкції).

З моменту встановлення позивачем гаража до січня 2016 року жодних питань щодо законності його дій не виникало.

В кінці січня 2016 року працівниками муніципальної поліції Луцької міської ради на гараж було наклеєно повідомлення з проханням здійснити демонтаж обєкта у звязку з порушенням ст. 152 КУпАП в звязку з незаконним його розміщенням. Після звернення до Департаменту муніципальної поліції Луцької міської ради, позивача було повідомлено про зобовязання демонтувати металеву конструкцію за власний рахунок відповідно до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 776-2 від 29.12.2015 року «Про демонтаж металевих конструкцій на вул. Конякіна, 9а, 9б, 11».

16.02.2016 року ОСОБА_1 Письмово звернувся до виконавчого комітету Луцької міської ради з повідомленням про помилкове включення його металевого гаража по вул.. Конякіна, 11 до п. 3 додатку до вказаного рішення, оскільки як власник даної металевої конструкції отримав дозвільні документи на її встановлення 21.02.1997 року, а тому не може відноситись до п. 1 вищевказаного рішення та прохання виключити п. 3 з рішення. На що отримав 15.03.2016 року відповідь, в якій зазначено, що у разі не здійснення самостійно демонтажу гаража, демонтаж буде проведено департаментом муніципальної поліції Луцької міської ради.

Позивач вважає що гараж на вул. Конякіна, 11 встановлено ним на підставі дозвільних документів, а дії виконавчого комітету Луцької міської ради неправомірними.

Просив визнати неправомірними дії виконавчого комітету Луцької міської ради по включенню п. 3 у додаток до рішення № 776-2 від 29.12.2015 року «Про демонтаж металевих конструкцій на вул. Конякіна, 9а, 9б, 11» та зобовязати виконавчий комітет Луцької міської ради виключити з додатку до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 29.12.2015 року № 776-2 «Про демонтаж металевих конструкцій на вул. Конякіна, 9а, 9б, 11» п. 3 як такий, що не відповідає п. 1 цього рішення.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, наведених в адміністративному позові, просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала щодо його задоволення та просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши позивача та представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В судовому засіданні встановлено, що згідно розпорядження виконавчого комітету Луцької міської ради № 12-рв від 21.01.1997 року (а.с. 10) позивачу надано дозвіл на тимчасове встановлення гаража для власного автомобіля на вул. Конякіна в м. Луцьку. При цьому було зобовязано позивача: сплатити на рахунок бюджету міста кошти за виділення земельної ділянки для встановлення гаража згідно з розрахунком; отримати в управління архітектури і містобудування будівельний паспорт на будівництво гаража; згідно ст. 22 Земельного кодексу України отримати в міському управління земельних ресурсів документи, що посвідчують право власності або користування земельною ділянкою.

21.02.1997 року ОСОБА_1 було сплачено 25,80 грн. за будівельний паспорт на гараж та 150,00 грн. за виділення місця під гараж (а.с. 9). ОСОБА_1 виготовлено будівельний паспорт на забудову земельної ділянки (а.с. 6-8). При зверненні до міського управління земельних ресурсів позивачу було надано усне розяснення, що пункт про отримання документів, що посвідчують право власності або користування земельною ділянкою, стосується лише тих осіб, кому ділянки надавалися під будівництво (а не під встановлення металевої конструкції).

Проте, як вбачається з п. 3 додатку до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 29.12.2015 року № 776-2 «Про демонтаж металевих конструкцій на вул. Конякіна, 9а, 9б, 11» ОСОБА_1, як власника металевої конструкції, що розташована без правовстановлюючих та дозвільних документів, зобовязано демонтувати за власний рахунок.

Як вбачається із звернення ОСОБА_1 до виконавчого комітету Луцької міської ради (а.с. 12), останній як власний даної металевої конструкції, 21.02.1997 року отримав дозвільні документи на її встановлення. Проте при вирішенні даного питання не були прийняті до уваги.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В рішенні № 7-рп/2009 Конституційний суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є гарантією стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Згідно постанови від 17.03.2015 року колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного суду України, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані із реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Такі рішення можуть бути змінені або скасовані в судовому порядку.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно із ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Представником виконавчого комітету Луцької міської ради не доведено у судовому засіданні, що дії останнього щодо включення п. 3 у додаток до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 29.12.2015 року № 776-2 «Про демонтаж металевих конструкцій на вул. Конякіна, 9а, 9б, 11», ґрунтуються на законі.

Таким чином, аналізуючи зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 3, 9, 71, 159, 161, 162, 163 КАС України, на підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії виконавчого комітету Луцької міської ради по включенню п. 3 у додаток до рішення № 776-2 від 29.12.2015 року «Про демонтаж металевих конструкцій на вул. Конякіна, 9а, 9б, 11».

Зобовязати виконавчий комітет Луцької міської ради питання щодо включення п. 3 у додаток до рішення № 776-2 від 29.12.2015 року «Про демонтаж металевих конструкцій на вул. Конякіна, 9а, 9б, 11» повторно розглянути протягом місяця з дня набрання постановою законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_4