Справа № 569/4217/16-а
Суддя: Панас О.В. О. В.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/4217/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді - Панас О.В.

при секретарі - Корнійчук А.В.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов"язання здійснити перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

04 квітня 2016 ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Рівне, правонаступником якого є Рівненське обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області на яке було зі згоди позивача в порядку ст. 52 КАС замінено відповідача, уточнивши обсяг позовних вимог заявою від 01.06.2016 року, в якому просить суд визнати протиправними дії УПФ в м.Рівне, які полягають у відмові здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно із Законом України «Про прокуратуру» починаючи із 01.01.2016 виходячи із 90% від заробітної плати у сумі 16511,75 грн., що значиться в довідці Рівненської обласної прокуратури від 22.03.2016 року № 18-234 вих..16 без обмеження граничного розміру такої пенсії, та зобовязати Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно із Законом України «Про прокуратуру» починаючи із 01.01.2016 року, виходячи із 90% від заробітної плати у сумі 16511,75 грн., що значиться в довідці Рівненської обласної прокуратури від 22.03.2016 року № 18-234(вих. 16) без обмеження граничного розміру такої пенсії.

В позовній заяві зазначив, що наказом прокурора Рівненської області № 485 від 26.09.2001 року він звільнений з органів прокуратури за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за вислугою років (ст. 38 КЗпП України ) з 05.10.2001 року.

З 10.10.2001 йому призначено пенсію за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ в розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати, на даний час, як отримувач пенсії за вислугою років, перебуває на обліку в Управлінні.

Постановою КМУ від 09.12.2015 року №1013 Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів, з 01.12.2015 року встановлені нові розміри посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівникам установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, в т.ч. і органів прокуратури.

Відповідно до Довідки прокуратури Рівненської області від 22.03.2016 року за № 18-234 (вих.16) його заробітна плата на посаді начальника слідчого відділу прокуратури міста Рівне станом на 01.12.2015 року складає 16511,75 грн.(підстава Постанова КМУ від 09.12.2015 р.№ 1013).

Маючи право на перерахунок пенсії, згідно Закону України «Про прокуратуру», він 24.03.2016 року звернувся до Відповідача із заявою про перерахунок пенсії та надав вищезазначену довідку встановленого зразка. Листом від 25.03.2016 року № 183/10 (а не рішенням) , управління ПФУ в м.Рівне відмовило йому в перерахунку пенсії з посиланням на п.5 Прикінцевих Положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року № 213, де зазначено, що … у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до …Закону України «Про прокуратуру»… , у звязку з чим з 01.06.2015 року пенсії, в порядку та на умовах, визначених Законом, не призначаються, а раніше призначені не перераховуються».

Вважає, що відмова відповідача у здійсненні такого перерахунку та виплати його пенсії в підвищеному розмірі не ґрунтується на конституційному принципі верховенства права, вимогах закону, дії його в часі та обставинах справи, а тому є неправомірною.

Ухвалою суду від 05.04.2016 року відкрите скорочене провадження у справі. Копії ухвали направлені сторонам та запропоновано відповідачу у встановлені строки надати заперечення до адміністративного позову.

Рівненське обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, як правонаступник УПФ в м.Рівне, подало суду письмові заперечення на адміністративний позов, в яких просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 повністю.

В судовому засіданні позивач підтримав уточнені вимоги до позовної заяви, надав пояснення в межах доводів позовної заяви, просить суд адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, посилаючись на надані суду заперечення. Вважає дії відповідача законними, оскільки Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року № 213-VIII з червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/довічне грошове утримання призначаються відповідно до спеціальних законів, в т.ч. Закону України Про прокуратуру, та такими, що не порушують прав позивача.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 наказом прокурора Рівненської області № 485 від 26.09.2001 року звільнений з органів прокуратури за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за вислугою років (ст. 38 КЗпП України ) з 05.10.2001 року, що підтверджується оглянутою копією трудової книжки позивача.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області, правонаступником якого із 01.04.2016 року є Рівненське обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, і йому відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року (в редакції, чинній на час призначення пенсії) з 10.10.2001 року призначено пенсію за вислугу років, виходячи з розрахунку 90 відсотків розміру середньомісячної заробітної плати.

У звязку з підвищенням заробітної плати відповідним категоріям прокурорсько-слідчих працівників на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів», з 01 грудня 2015 року підвищено заробітну плату працівникам органів прокуратури, у звязку з чим у позивача виникло право на перерахунок призначеної йому пенсії.

У відповідності з положенням ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», на підставі якої призначена пенсія позивачу, передбачено, що у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, призначені працівникам органів прокуратури пенсії за вислугою років підлягають перерахунку.

24 Березня 2016 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції станом на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90 % від середньої заробітної плати, без обмеження максимального розміру, відповідно до Постанови КМ України № 1013 від 09.12.2015, та долучив довідку прокуратури Рівненської області № 18-234 (вих. 16) від 22.03.2016 року.

Листом № 183/10 від 25.03.2016 року управління Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області повідомило позивача про відмову у проведенні перерахунку пенсії, пославшись на відсутність для того підстав, а саме, на положення пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, згідно яких з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, зокрема «Про прокуратуру» та ін.

Суд прийшов до висновку, що дії відповідача по відмові у перерахунку позивачу пенсії за вислугу років є протиправними, оскільки обмежують його конституційні права.

Відповідно до статті 1 ОСОБА_3, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Згідно з частини другої статті 3 ОСОБА_3 України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Статтею 8 ОСОБА_3 України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії, а звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується.

У статті 22 ОСОБА_3 України зазначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 58 ОСОБА_3 України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Пленум Верховного Суду України у пункті 19 Постанови від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» розяснив, що, відповідно до статей 8 та 22 ОСОБА_3 України, не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених ОСОБА_3 України і чинними законами прав і свобод.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначено статтею 50-1 Закону «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (далі Закон № 1789-ХІІ). Редакція зазначеної статті змінювалась.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції Закону «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ від 08 липня 2011 року, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

В подальшому до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ Законами України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII та «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VII змінювався (зменшувався) розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права, до 70 та 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати відповідно.

Разом з тим підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам регулюють частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у звязку із прийняттям як Закону № 3668-VІ, так і Законів № 1166-VII і № 76-VII, не зазнали змін, змінилася лише нумерація частин цієї статті.

Так, відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ).

Ураховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, оскільки внесені зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринанцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

При цьому суд звертає увагу на те, що право позивача на перерахунок пенсії за вислугу років передбачене і частиною тринадцятою статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, який набрав чинності з 15 липня 2015 року. В той же час, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, які мали би бути визначені Кабінетом Міністрів України (частина двадцята статті 86 названого Закону), останнім не визначені, що, крім іншого, є підставою для застосування до спірних правовідносин частини вісімнадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону у часі, необхідно виходити з того, що згідно зі статтею 22 ОСОБА_3 України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, повязані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою ОСОБА_3 України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 ОСОБА_3 України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави повязана з ризиком для життя і здоровя, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження: «звуження обсягу прав та свобод це зменшення кола субєктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики».

Також Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 зазначив, що «невиконання державою взятих на себе соціальних зобовязань порушує принцип соціальної, правової держави». Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є «складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права».

Відповідно до розяснень, наведених у пункті 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування ОСОБА_3 України при здійсненні правосуддя», оскільки ОСОБА_3 України, як зазначено в статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності ОСОБА_3 у всіх необхідних випадках застосовувати ОСОБА_3 як акт прямої дії. Судові рішення повинні ґрунтуватись на ОСОБА_3, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

З огляду на встановлені факти та наведені положення, вирішуючи спір в межах позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення частково. Вимога в частині визначення суми заробітної плати в розмірі 16 511,75 грн, з якої позивач просить провести перерахунок до задоволення не підлягає з тих підстав, що судом при розгляді зазначеної справи відновлюється порушене право на проведення перерахунку пенсії.

Таким чином, відмовляючи позивачу у перерахунку призначеної пенсії згідно з заявою від 24.03.2016р. та довідкою прокуратури Рівненської області від 22.03.2016 р. № 18-234 (вих.16), відповідач, в особі управління ПФ в м.Рівне на час звернення, діяв протиправно, тому Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, як правонаступника, слід зобов'язати провести перерахунок призначеної позивачу пенсії за вислугу років, виходячи з розрахунку 90 відсотків від заробітної плати, починаючи із 01 січня 2016 року без обмеження її максимального розміру.

Доводи управління Пенсійного фонду України у місті Рівне, (правонаступником якого є Рівненське обєднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області) спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи достовірними доказами та наведеними у даній постанові нормативними актами.

Згідно вимог частини другої статті 161 КАС України, при прийнятті постанови суд враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року № 21-348а13, № 21-420а13, від 17 грудня 2013 року № 21-445а13 та № 21-4289а15 від 15 грудня 2015 року.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 11, 17, 18, 71, 94, 160, 161, 162, 163, 186,256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області, правонаступником якого є Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії за вислугу років у розмірі 90 відсотків від середньомісячної заробітної плати згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" ОСОБА_1.

Зобов'язати Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, виходячи з розрахунку 90 відсотків від заробітної плати, відповідно до довідки прокуратури Рівненської області № 18-234 вих.16 від 22.03.2016р., та здійснювати відповідні виплати вказаної пенсії починаючи з 01.01.2016р. без обмеження її максимального розміру.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: О.В.Панас