Справа № 22-а/0690/7057/11
Суддя: Косигіна Л. М.
Дата ухвалення: 2011-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 22-а/0690/7057/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2011 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Жигановської О.С., Кочетова Л.Г.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Олевському районі про визнання дій неправомірними, стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи

за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Олевському районі

на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 26 липня 2010 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати дії відповідача неправомірними, стягнути недоплачені кошти, передбачені ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 16520 грн. за період з 01.12.2008 року по 31.12.2009 року.

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 26 липня 2010 року позов задоволено частково, дії відповідача визнано неправомірними. Зобовязано управління ПФУ в Олевському районі провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 доплату до пенсії особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановивши її на рівні двох мінімальних заробітних плат, визначених законодавством щомісячно, починаючи з 01 лютого 2009 року.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Олевському районі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить постанову скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 є непрацюючим пенсіонером, віднесена до 3 категорії осіб, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, проживає в зоні гарантованого добровільного відселення та отримує виплати за ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, але у меншому розмірі, ніж визначено Законом (а.с. 3, 11, 12).

Згідно зі ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають у зоні гарантованого добровільного відселення, провадиться доплата у розмірі двох мінімальних заробітних плат.

Дія вказаної норми була зупинена Законом України Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набрав чинності з 01.01.2008 року.

У відповідності до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано неконституційними положення щодо зупинення дії ст. 39 вищевказаного Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Доводи апелянта щодо правомірності його дій у звязку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. При цьому, колегія суддів бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справа Кечко проти України, Бурдов проти Росії, №59498/00, пар. 35, ЕСНR. 2002-Ш (mutatis mutandis), справа YVONNE Vаn Duуn V. Ноmе Оffісе (Саsе 41/74 vаn Duуn V. Ноmе Оffісе ); справа про принцип юридичної визначеності.

Разом с тим, зобовязуючи відповідача здійснити перерахунок коштів, суд неправильно визначив період, за який необхідно провести вказані дії, тому постанова в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 207, 211, 212 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Олевському районі задовольнити частково.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від 26 липня 2010 року змінити в частині визначення періоду, за який необхідно провести перерахунок доплат, зазначивши, що кошти, передбачені ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи необхідно перерахувати та сплатити ОСОБА_1 за період з 18.02.2009 року по 31.12.2009 року.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного Суду України протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили.

Головуюча Судді