Справа № 805/812/16-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/812/16-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 р. Справа № 805/812/16-а

ухвалено у нарадчій кімнаті

Донецький окружний адміністративний суд в складі: головуючого судді – Троянової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства “Завод універсальне обладнання”

до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька Головного управління ДФС у Донецькій області

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство “Завод універсальне обладнання” (далі – Позивач або Підприємство) звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька Головного управління ДФС у Донецькій області (далі – Відповідач або Податковий орган) про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення від 05.01.2016р №000001220.

Представник позивача у судове засідання не з’явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Відповідач – Державна податкова інспекція у Калінінському районі м. Донецька Головного управління ДФС у Донецькій області діє на підставі положення про Державну фіскальну службу України та керується Податковим кодексом України.

Таким чином, відповідач у справі - суб'єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, порядок адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначені Податковим кодексом України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

На підставі наказу в.о. начальника ДПІ у Калінінському районі м. Донецька ГУ ДФС у Донецькій області від 08.12.2015 №87 відповідно до п.п.20.1.4 п.п.20.1.6 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.79.2 ст.79, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України Державною податковою інспекцією у Калінінському районі м. Донецька Головного управління ДФС у Донецькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ “Завод універсальне обладнання” (ЄДРПОУ 05400783) з питання дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні взаєморозрахунків з нерезидентом по контракту №148-П/12 від 22.02.2012 з датою здійснення операції від 01.09.2014, від 18.09.2014, від 26.09.2014, по контракту №08-П/13 від 05.04.2013 з датою здійснення операції від 16.07.2014 року, по контракту №31-П від 17.12.2013 з датою здійснення операції від 18.12.2014 за період з 16.07.2014 по 08.12.2015 року , за наслідками якої складено акт від 18 грудня 2015 року №24/05-63-22-02/05400783 /а.с.17-33/.

Актом ДПІ у Калінінському районі м. Донецька Головного управління ДФС у Донецькій області від 18 грудня 2015 року №24/05-63-22-02/05400783 встановлено порушення Публічним акціонерним товариством “Завод універсальне обладнання”:

- п.1 ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ч.2 ст.1 Указу Президента України «Про невідкладні заходи по поверненню в Україну валютних цінностей, які незаконно знаходяться за її межами» від 18.06.1994 №319/94, п.3 Наказу Міністерства фінансів України від 25.12.1995 року №207, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.01.1996 за №18/1043 станом на 01.01.2015, станом на 01.04.2015, станом на 01.07.2015, станом на 01.10.2015 у розділі ІІІ стр.5 декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами резидентом ПАТ “Завод універсальне обладнання” не задекларована виручка в іноземній валюті в сумі 84 142,70 дол.США (1 117 124,45грн.), яка не надійшла на валютний рахунок резидента в уповноважених банках в законодавчій термін розрахунків в іноземній валюті за експортовані нерезиденту Обществу с ограниченой ответственностью «Ростовский электромеханический заводъ» г. Шахти, Россия товари відповідно до контракту №184-П/12 від 22.02.2012, чим порушений порядок декларування валютних цінностей, доходів і майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами./а.с.31-32/.

Не погодившись із висновками акту позапланової перевірки, позивачем 22.12.2015 за вих№192 подано заперечення до акту /а.с.37-41/.

Листом від 04.01.2016 року вих.№26/10/05-63-22-02 вказані вище заперечення на акт документальної позапланової невиїзної перевірки від 18 грудня 2015 року №24/05-63-22-02/05400783 залишені без уваги, а висновки акту без мін /а.с.42-44/.

З урахуванням висновків акту документальної позапланової невиїзної перевірки від 18 грудня 2015 року №24/05-63-22-02/05400783, Податковим органом 05 січня 2016 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд не погоджується із зазначеними висновками податкового органу, що послугували підставами для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22.02.2012 року ПАТ “Завод універсальне обладнання” було укладено контракт №184-П/12 з нерезидентом Обществом с ограниченой ответственностью «Ростовский электромеханический заводъ» г. Шахти, Россия /а.с.49-51/.

- від 01.09.2014 №112050000/2014/019741 (фактичний перетин – 01.09.2014);

- від 18.09.2014 №112050000/2014/021015 (фактичний перетин – 18.09.2014);

- від 26.09.2014 №112050000/2014/021568 (фактичний перетин – 26.09.2014).

05.04.2013 року ПАТ “Завод універсальне обладнання” було укладено контракт №08-П/1 з нерезидентом Закрытым акционерным обществом «Фроловский электросталеплавильный завод», г. Фролово, Россия/а.с.52-55/.

Граничні терміни надходжень валютної виручки за експортний товар – 14.10.2014 р.

Суд зазначає, що сторонами не заперечується, що за отриманий від нерезидентів товар розрахунки проведено не у повному обсязі та невчасно.

Існуючий між сторонами спір полягає у різних підходах позивача та відповідача до визначення моменту відповідальності суб’єкта господарювання за порушення строків неодержання вартості поставленого товару в іноземній валюті у розумінні Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникла між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначено строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує політику у сфері економічного розвитку.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» Порушення резидентами, крім суб’єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Частиною 2 статті 4 ст. Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» визначено, що у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної цільності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Статтями 1, 2 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» встановлено, що до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та штих видів міжнародних економічних зв'язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном. Арбітраж - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України.

Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено, що арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Частиною 2 статті 4 ст. Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» визначено, що у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної цільності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Аналогічної позиції дотримується і Вищій адміністративний суд України.

Так, з метою реалізації прав, наданих позивачу умовами контрактів: №184-П від 22.02.2012 із нерезидентом Обществом с ограниченой ответственностью «Ростовский электромеханический заводъ» г. Шахти, Россия, №08-5/13 від 05.04.2013 із нерезидентом Закрытым акционерным обществом «Фроловский электросталеплавильный завод», г. Фролово, Россия, ним були подані позову до Арбітражного (третейського) суду Південного (Южного) федерального округу при міжрегіональній громадській організації «Центр содействия альтернативному разрешению споров».

14.12.2015р. рішенням Арбітражного (третейського) суду Південного (Южного) федерального округу при міжрегіональній громадській організації «Центр содействия альтернативному разрешению споров» по справі №ТС6-11/2014 було стягнуто з Общества с ограниченой ответственностью «Ростовский электромеханический заводъ» г. Шахти, Россия на користь Публічного акціонерного товариства “Завод універсальне обладнання” заборгованість по контракту від 22.02.2012 р. № 184-П/12 за поставку товарів у розмірі 84 142,70дол.США /а.с.57-62/.

15.12.2015р. рішенням Арбітражного (третейського) суду Південного (Южного) федерального округу при міжрегіональній громадській організації «Центр содействия альтернативному разрешению споров» по справі №ТС6-10/2014 було стягнуто з Закрытого акционерного общества «Фроловский электросталеплавильный завод», г. Фролово, Россия на користь Публічного акціонерного товариства “Завод універсальне обладнання” неустойку за неналежне виконання зобов’язань по контракту від 05.04.2013 р. № 08-П/13 у розмірі 4 998,52дол.США /а.с.64-68/

27.10.2014 р. рішенням Арбітражного (третейського) суду Південного (Южного) федерального округу при міжрегіональній громадській організації «Центр содействия альтернативному разрешению споров» від 27.10.2014 року по справі №ТС6-9/2014 було стягнуто з Закрытого акционерного общества «Фроловский электросталеплавильный завод», г. Фролово, Россия на користь Публічного акціонерного товариства “Завод універсальне обладнання” заборгованість по оплаті товару за контрактом від 05.04.2013 р. № 08-П/13 у розмірі 39 670,78дол.США/а.с.70-73/.

Податковим органом при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення вказані рішення не були враховані, та не прийнято до уваги обставини встановлені Міжнародним комерційним арбітражем у вищевказаних справах.

Крім того, суд звертає увагу, що Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року “Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України” розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб’єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції” від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ.

Законом України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції” від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ внесено зміни до Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» Порушення резидентами, крім суб’єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Дана обставина не заперечувалась в судовому засіданні представником відповідача.

Абзацом 1 статті 2 зазначеного Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України “Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року “Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України ” від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 1015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція та визнання такими, що втратили чинність деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» до зазначених населених пунктів належить м. Донецьк.

Відповідно до приписів частини 2 статті 72 КАС України обставини, визнані судом загальновідомими, не потрібно доказувати. Зокрема загальновідомим є факт того,що з березня 2014 року на території Донецької області розпочалось проведення антитерористичної операції, яка триває станом на момент розгляд даної справи по суті.

З урахуванням наведеного суд вважає, що факт здійснення позивачем господарської діяльності на території м. Донецька, де триває проведення антитерористичної операції, що не закінчена, на нього поширюються умови звільнення від відповідальності за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Щодо зауваження податкового органу про відсутність у позивача сертифікату Торгово-промислової палати, як підтвердження форс-мажорних обставин, суд також зазначає.

В матеріалах справи наявний лист Торгово-промислової палати України від 13.04.2016 року за № 2920/05.0-5, згідно якого повідомлено,що суб’єкти господарювання, що здійснюють свою діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення звільняються від відповідальності за порушення строків, передбачених Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» /а.с. 127/.

Беручи до уваги всі обставини справи відповідачем не було враховано, що позивачем вжито усіх необхідних заходів для попередження та уникнення правопорушення при здійсненні розрахунків у іноземній валюті,що свідчить про відсутність вини у його діях.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами частин 1, 6 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що відповідачем не доведено, що оскаржуване податкове повідомлення – рішення прийнято законно, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Оскільки прийняте рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, відповідно до вимог ст.94 КАС України суд присуджує Публічному акціонерному товариству “Завод універсальне обладнання” судові витрати у розмірі 19 854,23(дев’ятнадцять тисяч вісімсот п’ятдесят чотири гривні двадцять три копійки)грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька Головного управління ДФС у Донецькій області.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства “Завод універсальне обладнання” судові витрати у сумі 19 854,23(дев’ятнадцять тисяч вісімсот п’ятдесят чотири гривні двадцять три копійки)грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька Головного управління ДФС у Донецькій області.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 26 травня 2016 року.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 31 травня 2016 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб’єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п’ятиденного строку з моменту отримання суб’єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Троянова О.В.