Справа № 810/602/16
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2016-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2016 року № 810/602/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" до Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 08.02.2016 № НОМЕР_1 на суму 17 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій прийняте безпідставно та з порушенням вимог законодавства, у зв'язку з чим воно є протиправним та підлягає скасуванню. Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним, оскільки підставою для його прийняття став акт перевірки, складений при фактичному не допуску представників контролюючого органу до проведення перевірки.

У судовому засіданні 06.04.2016 представник позивача позов підтримала та просила задовольнити його в повному обсязі.

Представник відповідача, який брав участь у судовому засіданні 06.04.2016 в режимі відеоконференції, позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки висновки акту перевірки та оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України.

У судове засідання 15.04.2016 представники сторін не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представники сторін звернулись до суду з письмовими клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

Відповідачем проведена перевірка ТОВ «Фоззі-Фуд», , в магазині за адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна, 16, за результатами якої складено Акт №195/21/32294926 від 23.12.2015 про результати фактичної перевірки з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі підакцизними товарами.

Згідно висновків Акту перевіркою встановлено, що ТОВ «Фоззі-Фуд» порушено ч. 4 ст. 11 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (із змінами та доповненнями), Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 р. №1251 (далі Положення № 1251).

Як слідує з акту перевірки, під час проведення перевірки виявлено 42 пляшки алкогольних напоїв, маркованих з порушенням п. 20 Положення № 1251, так як суми акцизного податку, сплаченого за однією маркованою продукцією, не відповідають сумі, визначеній з урахуванням на дату розливу продукції ставок акцизного податку, а саме:

- продукція з датою розливу 01.03.2012 застосована ставка акцизного податку 3,120 грн. (а мала становити 2,325 грн., так як у період з 01.11.2011 по 01.04.2012 3,10 грн. х 0,75 = 2,325 грн.);

- продукція з датою розливу 01.03.2013 має ставку 3,900 грн. (а мала становити 2,535 грн., в період з 01.04.2012 по 01.04.2013 3,38 грн. х 0,75 = 2,535 грн.);

- продукція з датою розливу 01.06.2014 має ставку 3,900 грн. (а мала становити 3,120 грн., а період з 01.03.2014 по 01.07.2014 4,16 грн. х 0,75 = 3,120 грн.).

Отже, на думку відповідача, ТОВ «Фоззі-Фуд» порушено п. 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251.

На підставі висновків Акту перевірки ГУ ДФС у Рівненській області прийнято рішення від 08.02.2016 № НОМЕР_1, яким ТОВ «Фоззі-Фуд» застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в сумі 17 000,00 грн.

Вважаючи де рішення протиправним, ТОВ «Фоззі-Фуд» звернулось до суду з позовом про його оскарження.

Відповідно до абз. 4 п. 81.1 ст. 81 ПК України при пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Згідно з абз. 5 п. 81.1 ст. 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Таким чином, податкове законодавство закріплює підставою для початку проведення перевірки саме відмову розписатися у направленні, а не підписання направлення на перевірку. Підписання направлень на перевірку є належним виконанням керуючою магазином позивача вимог Податкового кодексу України та не дає права посадовим (службовим) особам контролюючого органу приступити до проведення перевірки.

Згідно абз. 1-3 п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непредявлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Як встановлено судом, у направленнях № 430 від 23.12.2015 та № 431 від 23.12.2015 (а.с. 9 12) дійсно не вказано конкретні найменування та реквізити об'єкта ТОВ «Фоззі-Фуд», перевірка якого проводиться, окрім найменування самого підприємства.

Оскільки згідно Наказу ГУ ДФС у Рівненській області від 23.12.2015 № 795 (а.с. 7 8) призначено фактичну перевірку ТОВ «Фоззі-Фуд» не за місцезнаходженням платника податків, а саме на обєкті, який належить такому платнику податків за адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна, 16, то у направленні на перевірку відповідно до вимог пункту 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України мало вказуватися найменування та адреса саме цього обєкта.

Отже, суд погоджується з доводами позивача про те, що відсутність у направленнях інформації про найменування та реквізити об'єкта, перевірка якого проводиться, якщо обєкт перевірки знаходиться поза місцезнаходженням платника податків, є порушенням вимог пункту 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України.

Крім того, у направленнях на проведення перевірки не вказані посади посадових (службових) осіб, які мали проводити перевірку. При цьому суд звертає увагу, що зазначені у направленнях абревіатури «ГДРІ» не є загальноприйнятими та не дають розуміння про найменування посад інспекторів.

Також у направленнях не зазначені нормативні підстави для проведення перевірки, що є обовязковим згідно вимог пункту 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

Кожна окрема підстава для проведення фактичної перевірки обумовлює певний порядок проведення фактичної перевірки, обсяг і вид інформації, що має перевірятися. Однак, направлення містять тільки посилання на статтю 80 Податкового кодексу України, що регулює порядок проведення фактичних перевірок, та статтю 75 цього ж кодексу, яка визначає види перевірок.

Оскільки направлення на проведення перевірки були оформлені з порушенням вимог, встановлених п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, суд приходить до висновку, що позивач правомірно не допустив посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки магазину за адресою: м. Рівне, вул. Гагаріна,16.

Наслідки недопущення до перевірки окремо передбачені податковим законодавством.

Відповідно до п. 81.2 ст. 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Згідно з п. 1.4.6 розділу І Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених Наказ Державної фіскальної служби України від 31 липня 2014 року № 22, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб органу державної фіскальної служби до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови, та вживаються заходи, передбачені пунктом 81.2 статті 81 та статтею 94 розділу II Кодексу.

Підпунктом 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України передбачений адміністративний арешт майна платника податків, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Таким чином, у разі недопущення посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки контролюючий орган вправі вжити передбачені податковим законодавством заходи: скласти акт про відмову у допуску; застосувати адміністративний арешт майна.

Проте, відповідач не надав суду доказів вжиття вказаних вище заходів посадовими (службовими) особами податкового органу.

З викладеного слідує, що недопуск до проведення перевірки по своїй суті нівелює можливість вчиняти посадовими особами контролюючого органу дії, спрямовані на здійснення перевірки. При недопуску працівники (представники) платника податків не вживають жодних дій, які б вони зобовязані були вчинити для сприяння проведення перевірки у разі допуску контролюючого органу.

Позивачем зі свого боку складено Акт від 23.12.2015 вих. № 1448/01 про відмову в допуску до проведення фактичної перевірки, який був направлений 23.12.2015 року поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення до Головного управління ДФС у Рівненській області та отриманий відповідачем 25.12.2016 року.

Отже, дії позивача з не допущення інспекторів до проведення перевірки за наявності направлень на перевірку, оформлених з порушенням вимог ПК України, є правомірними, а вчинення посадовими (службовими) особами дій з проведення перевірки та оформлення її результатів суперечить чинному податковому законодавству.

Зі змісту рішення від 08.02.2016 № НОМЕР_1 слідує, що підставою для його прийняття є акт перевірки № 195/21/32294926 від 23.12.2015.

Водночас суд зазначає, що складання акту про результати фактичної перевірки при фактичному недопущенні посадових (службових) осіб до її проведення є необґрунтованим, оскільки при наявності недопуску до проведення перевірки остання не може вважатись такою, що відбулась. Так, за відсутності факту проведеної перевірки у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення рішення про застосування фінансових санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 70 КАС України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Враховуючи зазначене, суд не може брати до уваги обставини, викладені в Акті перевірки, як підставу для прийняття оскаржуваного рішення.

Також Рівненським міським судом Рівненської області, який розглядав справу №569/416/16-п про притягнення до адміністративної відповідальності керуючої магазином «Сільпо» по вул. Гагаріна, 16 у м. Рівне, 12.02.2016 прийнято постанову, в якій зазначено, що, як вбачається зі змісту доданих до акту про результати фактичної перевірки наказу №795 від 23.12.2015 та направлень на перевірку № 430 і № 431 від 23.12.2015, вказані документи не містять підстави для проведення фактичної перевірки, що є однією з умов, які надають податковим органам право проводити таку перевірку. За таких обставин, суд не приймає акт про результати фактичної перевірки з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі підакцизними товарами, від 23.12.2015 як належний доказ вчинення правопорушення у даній справі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, не доведена, і вважає за правильне закрити провадження у справі щодо неї за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вказана постанова Рівненського міського суду Рівненської області набрала законної сили 23.02.2016.

Щодо порушень законодавства, які вказані відповідачем в Акті перевірки та за які до позивача застосовано штрафні санкції, суд зазначає наступне:

Відповідач в Акті перевірки зазначає, що під час проведення перевірки виявлено 42 пляшки алкогольних напоїв, маркованих з порушенням п. 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251. Зазначені алкогольні напої вважаються не маркованими, так як суми акцизного податку сплаченого за однією маркованою продукцією не відповідають сумі, визначеній з урахуванням на дату розливу продукції ставок акцизного податку.

При цьому в судовому засіданні відповідачем не заперечувалося, що описана в акті продукція є імпортованою.

Відповідно до пп. 222.2.1 п. 222.2 ст. 222 ПК України податок із ввезених на митну територію України підакцизних товарів (продукції) сплачується платниками податку до або в день подання митної декларації.

Підпунктом 222.2.2 вказаної статті встановлено, що у разі ввезення маркованої підакцизної продукції на митну територію України податок сплачується під час придбання марок акцизного податку з доплатою (у разі потреби) на день подання митної декларації.

Згідно п. 216.4 ст. 216 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань у разі ввезення підакцизних товарів (продукції) на митну територію України є дата подання митному органу митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов'язання митним органом у визначених законодавством випадках.

Враховуючи викладене, для імпортованої маркованої продукції сплата акцизного податку повинна здійснюватись в день подання митної декларації до митного органу.

Як встановлено судом, акцизний податок за вказану в Акті продукцію (вина ігристі) сплачувався позивачем у розмірі, встановленому на дату подання відповідних митних декларацій № 125110011/2014/014331 від 13.08.2014 та № 125110010/2015/180432 від 29.09.2015.

Оскільки алкогольна продукція, яка зазначена в акті перевірки, є маркованою належним чином, щодо неї був здійснений митний контроль, за підсумками якого не виявлено порушень по сплаті акцизного податку, акцизний податок був сплачений у відповідності до законодавства України.

Згідно положень підпунктів 21.1.1 21.1.5 п. 21.1 ст. 21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов'язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду жодних доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, відповідно, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

До позовної заяви позивачем додано докази сплати судового збору у сумі 1 378,00 грн. (квитанція від 15.02.2016 № 3228590).

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають судові витрати у сумі 1 378,00 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 69, 70, 71, 94, 97, 122, 158-163, 167, 254, 257 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Рівненській області про застосування фінансових санкцій № НОМЕР_1 від 08.02.2016 на суму 17 000,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Рівненській області на користь ТОВ «Фоззі-Фуд» () витрати по сплаті судового збору (квитанція від 15.02.2016 №3228590) у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.