Справа № 804/6475/15
Суддя: Павловський Дмитро Павлович
Дата ухвалення: 2015-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2015 р. справа № 804/6475/15
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Павловський Д.П., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю"АЛЬК" до Старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління Прокуратури Дніпропетровської області юриста 3 класу ОСОБА_1, Прокуратури Дніпропетровської області, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Комунальна установа "Адміністративне управління Дніпропетровської обласної ради", Дніпропетровська обласна рада, Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, -
19 травня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬК» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління Прокуратури Дніпропетровської області юриста 3 класу ОСОБА_1, Прокуратури Дніпропетровської області, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Комунальна установа "Адміністративне управління Дніпропетровської обласної ради", Дніпропетровська обласна рада, Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області юриста 3-го класу ОСОБА_1, які виразилися у перешкоджанні виконанню рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2014 року по справі № 904/5594/14;
- визнати протиправними дії Прокуратури Дніпропетровської області, які виразилися у перешкоджанні виконанню рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2014 року по справі № 904/5594/14.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.12.2014 року господарським судом Дніпропетровської області було винесено рішення по справі за позовом підприємства до Комунальної установи «Адміністративне управління Дніпропетровської обласної ради», яким останніх зобовязано перерахувати грошові кошти на розрахунковий рахунок підприємства. Однак, до теперішнього часу грошові кошти на рахунок підприємства не перераховані, при цьому, на думку позивача, у даній ситуації винний старший слідчий слідчого відділу слідчого управління Прокуратури Дніпропетровської області юрист 3 класу ОСОБА_1, який, на початку квітня 2015 на адресу Дніпропетровської обласної ради та Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області направив листи про нездійснення оплати залишку грошових коштів на розрахунковий рахунок підприємства. Позивачем, з посиланням на ст. 2 КАС України, стверджено, що своїми діями слідчий перешкоджає виконанню рішення суду по справі № 904/5594/14, у звязку з чим підприємство позбавлено можливості отримати грошові кошти на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, та є обовязковим для виконання на всій території України. Також, позивачем зауважено, що оскаржувані дії слідчого не мають жодного відношення до порядку кримінального провадження на території України, оскільки, на думку позивача, у вказаних листах відсутні посилання на норми Кримінально-процесуального кодексу України, в рамках якого слідчий намагається зупинити виконання рішення господарського суду, що набрало законної сили, та є обовязковим для виконання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
25.11.2015 року відповідач-1 до канцелярії суду надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнав. Зазначив, що оскільки слідчий Прокуратури Дніпропетровської області не є субєктом адміністративної юрисдикції, а дії, повязані з направленням вищевказаних листів, вчинялись в рамках кримінального провадження, у спосіб, що передбачений і не заборонений Кримінальним процесуальним кодексом України, тому, відповідач-1 вважає, що дана справа є такою, що не належить до розгляду в порядку адміністративного судочинства, та підлягає закриттю провадження. Також, просив розглянути справу без його участі.
Відповідач-2 та треті особи у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Керуючись приписами ст. ст. 122, 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи із наступних підстав.
Наказ господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2014 року по справі №904/5594/14 було предявлено до виконання до управління Державної казначейської служби України у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Суд зазначає, що Інформаційним листом Вищого адміністративного суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 334/8/13-1 від 12.03.11 та № 259/0/4-11 від 11.03.2011 року встановлено, що спірні відносини, які виникають між заявниками та прокуратурою, слідчим, органом дізнання під час організації перевірки заяв і повідомлень про злочини, тобто в ході проведення досудового розслідування, не є управлінськими, а повноваження цих органів та їхніх посадових осіб щодо порядку проведення досудового розслідування регламентовані кримінальним процесуальним законодавством України і тому, вимоги позивача про оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідства та прокуратури, повинні розглядатись у межах кримінального, а не адміністративного судочинства.
Статтею 3 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено визначення окремих понять, що стосуються адміністративного судочинства.
Зокрема, відповідачем є субєкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога. Субєктом владних повноважень відповідно до вказаної статті, є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних справ поширюється на всі публічно-правові спори, окрім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
Статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку з здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у звязку з публічним формуванням субєкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.
Аналізуючи діючі норми Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що слідчий прокуратури, не є субєктом владних повноважень, оскільки він не може відноситись до органів державної влади та місцевого самоврядування. Таким чином, слідчий прокуратури взагалі не є субєктом адміністративної юрисдикції, оскільки діє на підставі, у межах та у спосіб, визначений КПК України.
Позивач у своїй заяві посилається на рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/5594/14, яким Комунальну установу «Адміністративне управління Дніпропетровської обласної ради» було зобовязано погасити заборгованість перед ТОВ «Альк». Однак, як було зазначено відповідачем-1, до теперішнього часу, у матеріалах кримінального провадження жодних відомостей про існування такого судового рішення, так само як і відповіді Комунальної установи «Адміністративне управління Дніпропетровської обласної ради», та Головного управління ДКСУ в Дніпропетровській області на листи слідчого, не було встановлено.
Отже, аналізуючи форму та склад листів слідчого, можна дійти до висновку, що дані документи не є процесуальними рішеннями, тому, не можуть бути підставою для виникнення у фізичних чи юридичних осіб прав та обовязків, оскільки не є обовязковим до виконання.
Разом з цим, суд зазначає, що дані листи слідчого є дією слідчого у кримінальному провадженні. Крім того, порядок здійснення досудового розслідування регламентований чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, яким визначені повноваження слідчого у кримінальному провадженні, і направлення листів, які є предметом оскарження, чинним кримінальним процесуальним законодавством України не заборонено. Оскільки, дані листи слідчого були складені у ході проведення досудового розслідування кримінального провадження, отже, визначення правомірності винесення такого документу є виключною прерогативою слідчого судді місцевого суду.
Рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2001 від 23.05.2001 року зазначено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки така діяльність має свої особливості і не належить до управлінської сфери.

Стаття 303 Кримінально-процесуального кодексу України має вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, і направлення листів слідчого, які є предметом оскарження у даній справі за адміністративним позовом, не включені у даний вичерпний перелік.

Таким чином, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, які не віднесені до ч. 1 ст. 303 Кримінально-процесуального кодексу України, не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 Кримінально-процесуального кодексу України.

Разом з цим, для набуття прав сторони кримінального провадження на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, позивачу, у даному випадку, необхідно перебувати у відповідному процесуальному статусі. Враховуючи, що посадові особи ТОВ «Альк» не перебувають у жодному процесуальному статусі сторони кримінального провадження, оскільки питання досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000012, посадових осіб ТОВ «Альк», на даний час, не стосуються, останні, в свою чергу, на думку суду, не мають права оскаржити рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора.

В даному випадку, оскарження дій відповідачів є, в свою чергу, втручанням у досудове розслідування, та в цілому є недоцільним, оскільки, на даний час в матеріалах кримінального провадження є ухвали слідчого судді про накладення арешту на розрахункові рахунки ТОВ «Альк» та Комунальної установи «Адміністративне управління Дніпропетровської обласної ради», які, на даний час, є такими, що мають юридичну силу, тому, будь-які спірні питання, що випливають зі змісту листів слідчого є такими, що не підлягають вирішенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи, що прокуратурою та органом досудового розслідування жодні протиправні дії, які б підпадали під ознаки втручання у законну господарську діяльність, та перешкоджання виконанню рішення суду, не здійснювались, дії, повязані з направленням листа від 23.03.2015 року, були вчинені в рамках кримінального провадження, тобто, у спосіб, що передбачений і не заборонений Кримінальним процесуальним кодексом України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 69 - 71, 86, 94, 122, 128, 158 - 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю"АЛЬК" до Старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління Прокуратури Дніпропетровської області юриста 3 класу ОСОБА_1, Прокуратури Дніпропетровської області, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Комунальна установа "Адміністративне управління Дніпропетровської обласної ради", Дніпропетровська обласна рада, Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2