Справа № 803/561/16
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року Справа № 803/561/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Андрусенко О. О.,

суддів Дмитрука В. В., Ковальчука В. Д.,

при секретарі судового засідання Масюк Г. С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача МОУ Боберського І. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною відмову Міністерства оборони України у виплаті йому недоотриманої суми одноразової грошової допомоги в розмірі 48-місячного грошового забезпечення на день встановлення інвалідності з урахуванням відсоткової надбавки за роботу з таємними документами, відсоткової надбавки за виконання особливо важливих завдань та премією, зобов`язання здійснити йому донарахування та доплату одноразової грошової допомоги в сумі 53052,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Міністерство оборони України при розрахунку і виплаті позивачу як інваліду ІІІ групи (інвалідність настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби) одноразової грошової допомоги у розмірі 48-місячного грошового забезпечення в сумі 79704,00 грн. безпідставно виходило лише з розміру посадового окладу за останньою посадою 1100,00 грн., окладу за військовим званням 130,00 грн. та відсоткової надбавки за вислугу років 430,50 грн. без врахування інших складових його грошового забезпечення, а саме: відсоткової надбавки за роботу з таємними документами, відсоткової надбавки за виконання особливо важливих завдань та премії.

Ухвалою суду від 27.04.2016 року залучено до участі у справі як відповідача Міністерство оборони України.

Ухвалою суду від 24.05.2016 року позовну заяву в частині зобов`язання здійснити донарахування та доплату одноразової грошової допомоги в сумі 53052,00 грн. залишено без розгляду на підставі пункту 9 частини першої статті 155 КАС України.

У письмових запереченнях представник відповідача Міністерства оборони України позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що розмір одноразової грошової допомоги позивачу був обчислений у відповідності до абзацу 5 пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 (в редакції чинній на день виплати позивачу одноразової грошової допомоги), а саме: виходячи тільки з посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, відтак просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

У заяві від 16.05.2016 року відповідач - Департамент фінансів Міністерства оборони України зазначив, що він є структурним підрозділом центрального апарату Міністерства оборони України і не є суб`єктом владних повноважень в розумінні статті 7 КАС України, тому просив визнати його не належним відповідачем в даній адміністративній справі.

У судовому засіданні 24.05.2016 року колегією суддів було ухвалено відмовити у задоволенні клопотання Департаменту фінансів Міністерства оборони України, оскільки КАС України не передбачає можливості визнати ту чи іншу особу неналежним відповідачем.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача Міністерства оборони України, дослідивши письмові докази, колегія суддів приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 23.07.2009 року № 430 підполковника ОСОБА_1 , начальника відділу соціального забезпечення Волинського обласного військового комісаріату, звільнено з військової служби в запас відповідно до пункту «б» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я) (а.с. 8).

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.09.2009 року № 191 позивача виключено із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та всіх видів забезпечення (а.с. 9).

Із довідки до акта огляду МСЕК від 20.07.2009 року серії ВЛН № 045286 вбачається, що позивачу встановлена ІІІ група інвалідності, внаслідок травми, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с.10).

В судовому засіданні встановлено, що на підставі наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.11.2010 року № 262 ОСОБА_1 15.11.2010 року виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 48-місячного грошового забезпечення в сумі 79704,00 грн. (а.с. 12-14).

08.02.2016 року позивач із заявою звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просив виплатити йому недоотриману суму одноразової грошової допомоги в сумі 53052,00 грн. Зазначив, що 15.11.2010 року йому була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 48-місячного грошового забезпечення в сумі 79704,00 грн., яка нарахована не з повного розміру грошового забезпечення, а лише з суми посадового окладу, окладу за військове звання та відсоткової надбавки за вислугу років. Однак, у пункті 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вказано, що до складу грошового забезпечення входить посадовий оклад, оклад за військове звання та щомісячні види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія). Відтак, при визначенні розміру грошового забезпечення для виплат йому одноразової грошової допомоги слід було враховувати: посадовий оклад, оклад за військове звання, 35-ти відсоткову надбавку за вислугу років, 15-ти відсоткову надбавку за роботу з таємними документами, 50-ти відсоткову надбавку за виконання особливо важливих завдань, премію в розмірі 10 % від посадового окладу. У зв`язку з наведеним просив надіслати його документи на розгляд комісії з питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва, або інвалідності військовослужбовців звільнених з військової служби при Міністерстві оборони України для прийняття рішення про виплату йому недоотриманої суми грошової допомоги в сумі 53052,00 як різницю між належною до виплати та виплаченою раніше сумою (а.с.55).

12.02.2016 року ІНФОРМАЦІЯ_2 на вимогу ОСОБА_1 направив до Департаменту фінансів Міністерства оборони України документи для прийняття рішення щодо можливості виплати неодоотриманої суми одноразової грошової допомоги (а.с.56).

Листом від 15.03.2016 року № 248/3/6/1366 Департамент фінансів Міністерства оборони України повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що документи ОСОБА_1 для призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності вже розглядалися комісією Міністерства оборони України (протокол від 02.12.2009 року № 8), рішення якої затверджено Міністром оборони України (а.с.16).

Листом від 06.04.2016 року № 503 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив позивача про те, що його документи вже розглядалися комісією Міністерства оборони України (протокол від 02.12.2009 року № 8), рішення якої затверджено Міністром оборони України (а.с.17).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із частиною другою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено виплату одноразової грошової допомоги у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, проте цим Законом не встановлено сам порядок виплати такої одноразової грошової допомоги, так як і не встановлено те, виходячи із яких видів оплати праці повинен обраховуватися розмір цієї допомоги, водночас передбачено, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивача відповідно до наказу начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 23.07.2009 року № 430 звільнено з військової служби в запас відповідно до пункту «б» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я). При цьому, ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності, внаслідок травми, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 499 затверджений Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (далі Порядок № 499, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із підпунктом 2 пункту 2 Порядку № 499 одноразова грошова допомога виплачується, зокрема, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі 48-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

Абзацом п`ятим підпункту 4 пункту 2 Порядку № 499 визначено, що грошове забезпечення визначається: для військовослужбовців, які перебувають на кадровій військовій службі або проходять військову службу за контрактом, - за останньою посадою, яку вони займали на день втрати працездатності, а звільнених із служби - на день звільнення виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років.

Водночас частина друга статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» елементи грошового забезпечення визначає по-іншому: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами та враховуючи частину четверту статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до якої, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, тому при вирішенні даного питання пріоритетним є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а не постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 499, яка звужує поняття грошового забезпечення, визначеного у частині другій статті 9 вищезгаданого Закону.

З витягу із протоколу № 8 від 02.12.2009 року засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва, або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби вбачається, що відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку № 499 комісією вирішено виплатити інваліду ІІІ групи ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 48-місячного грошового забезпечення у сумі 79704,00 грн. (а.с. 12).

Згідно із наказом військового комісара Волинського обласного військового комісаріату від 12.11.2010 року № 262 позивачу виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 48-місячного грошового забезпечення у сумі 79704,00 грн. (а.с. 14).

При цьому, з матеріалів справи слідує, що відповідачем проведено виплату одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи, виходячи лише з окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та посадового окладу за останньою посадою, яку займав позивач на день звільнення (а.с. 15).

Водночас у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.02.2016 року № ф/54, зазначено, що до складових розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 за останньою посадою, яку військовослужбовець займав на день встановлення інвалідності (20.07.2009 року), включено: оклад за військовим званням у сумі 130,00 грн.; посадовий оклад у сумі 1100,00 грн.; відсоткова надбавка за вислугу років у сумі 430,50 грн.: надбавка за роботу з таємними документами у сумі 165,00 грн.; премія у сумі 110,00 грн.; відсоткова надбавка за виконання особливо важливих завдань у сумі 830,25 грн. (а.с. 18).

Таким чином, колегія суддів зазначає, що розмір грошового забезпечення позивача на день звільнення складав 2765,75 грн., однак останньому виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 79704,00 грн., що за розрахунком не відповідає 48-місячному грошовому забезпеченню, а відтак при розрахунку та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю ІІІ групи відповідачем істотно порушено обсяг прав та інтересів позивача, визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно із частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених вище норм чинного законодавства України, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом прийняття постанови про визнання протиправною відмову Міністерства оборони України, викладену у листі від 15.03.2016 року № 248/3/6/1366, щодо виплати ОСОБА_1 недоотриманої суми грошової допомоги в розмірі 48-місячного грошового забезпечення, виходячи з грошового забезпечення, передбаченого частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням усіх отримуваних за останньою посадою на військовій службі видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, включно з посадовим окладом, окладом за військовим званням, надбавкою за вислугою років, відсоткової надбавки за роботу з таємними документами, відсоткової надбавки за виконання особливо важливих завдань та премією.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтею 163 КАС України, на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Міністерства оборони України, викладену у листі від 06.04.2016 року № 503, щодо виплати ОСОБА_1 недоотриманої суми грошової допомоги в розмірі 48-місячного грошового забезпечення, виходячи з грошового забезпечення, передбаченого частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням усіх отримуваних за останньою посадою на військовій службі видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, включно з посадовим окладом, окладом за військовим званням, надбавкою за вислугою років, відсоткової надбавки за роботу з таємними документами, відсоткової надбавки за виконання особливо важливих завдань та премією.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої складено 30 травня 2016 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко

Судді В. В. Дмитрук

В. Д. Ковальчук