Справа № 802/3699/15-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/3699/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Альчук М.П.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

26 травня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

Представника позивача: ОСОБА_2

Представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи -підприємця ОСОБА_4 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області визнання протиправним та скасування рішення.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2015 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду позивач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача повіністю підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити .

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечила та просила рішення суду І інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з огляду на наступне.

Як встановлено з матеріалів справи та підтвердилось при апеляційному розгляді, 21.06.2013 року за ОСОБА_4 зареєстровано автомобіль ''Porsche cayenne'' 2013 року з об'ємом двигуна 4134 см.куб.. Вказаний автомобіль самовільно вилучений у позивача 02.08.2014 року невідомими особами в м. Донецьк. По даному факту відкрито кримінальне провадження № 0006510 .

Вінницькою ОДПІ відповідно до п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п.п. 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України у відношенні позивача 17.06.2015 року сформоване податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 1043-17, яким ОСОБА_4 визначено суму податкового зобов'язання за платежем: "транспортний податок з фізичних осіб" в сумі 25 000 грн.

Вказане рішення оскаржене позивачем до головного управління ДФС у Вінницькій області. Рішенням головного управління ДФС у Вінницькій області від 12.08.2015 року № 440/І/02-32-10-04 в задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено. Не погоджуючись з рішенням ГУ ДФС у Вінницькій області, позивач звернулась з повторною скаргою до Державної фіскальної служби України. Рішенням ДФС України від 07.09.2015 року № 8431/Г/99-99-10-01-03-14 в задоволенні скарги позивача також відмовлено.

У зв'язку з тим, що рішеннями вищестоящих податкових органів податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 1043-17 від 17.06.2015 року не скасовано, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі та в межах визначених законом повноважень.

Судова колегія апеляційної інстанції не погоджується х даним висновком суду І інстанції та надаючи правову оцінку публічно - правовому спору в межах апеляційної скарги, зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи, а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні, згідно з чинним законодавством, власні транспортні засоби, які відповідно до вимог статті 2 цього Закону, є об'єктами оподаткування.

Згідно статті 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується, зокрема, фізичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому проводиться технічний огляд.

Статтею 3 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» визначено, що перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Згідно частини 6 статті 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Відповідно до частини 5 статті 6 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього ж Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Статтею 7 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» передбачено, що у разі приховування (заниження) об'єктів оподаткування з власників транспортних засобів стягуються сума несплаченого податку, а також пеня або штраф у порядку, передбаченому законом.

Згідно із абз. 13 п. 8 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

З аналізу наведених вище правових норм можна дійти висновку, що державна реєстрація транспортного засобу без попередньої сплати за нього податку з власників транспортних засобів не може бути здійснена, оскільки безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу є сплата відповідного податку.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду України від 22.10.2013 № 21-104а13.

Крім того, спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів) є Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ (в редакції, чинній на час виникнення у відповідача обов'язку по сплаті податку) (далі - Закон № 2181-ІІІ).

Згідно з п. 1.3 ст. 1 цього Закону податковий борг (недоїмка) податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Порядок узгодження сум податкових зобов'язань та визначення податкового боргу встановлюється статтею 5 цього Закону.

Відповідно до пп. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону №2181-Ш у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Таким чином, факт узгодження податкового зобов'язання має наслідком обов'язок платника податку сплатити таке зобов'язання у встановлений законом строк. Своєю чергою, невиконання обов'язку зі сплати узгодженого податкового зобов'язання у встановлений законом строк має наслідком включення такого зобов'язання до податкового боргу платника податків, процедура стягнення якого визначається законом.

Тобто, для звернення до суду про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів вказане податкове зобов'язання повинно набути ознак податкового боргу.

Разом з тим, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що зареєстрований за позивачем автомобіль ''Porsche cayenne'' 2013 року номер та серія знака АВ8881ІІ самовільно вилучено невідомими особами 02.08.2014 року, що свідчить про втрату ним права власності на автомобіль, та, відповідно, ознак платника податку, оскільки позивач втратив можливість володіти, користуватися та розпоряджатися автомобілем у звязку із його викраденням.

Отже, позивач не реалізовує щодо автомобіля право власності і не може вважатися власником автомобіля у розумінні норм цивільного законодавства.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд І інстанції підміняє поняття "права власності" та "реєстрації", в даному випадку, судом не досліджено, що саме право власності , а не реєстрація породжує обов'язок щодо сплати транспортного податку, що призвело до ухвалення оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Суд звертає увагу на правову позицію Європейського суду з прав людини про порушення майнових прав заявника в частині недотримання національними органами вимог законодавства щодо застосування підходу, найбільш сприятливого для заявника - платника податку, при неоднозначному трактуванні останнім національного законодавства (порушення ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції у справі «Щокін проти України»).

Наведене не враховано судом першої інстанції , тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно положень ст. 202 КАС України з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Фізичної особи -підприємця ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2015 року у справі за адміністративним позовом Фізична особа-підприєсмець ОСОБА_5 до Вінницька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області № 1043-17 від 17.06.2015 року.

Стягнути з Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 1023,12 грн., сплаченого судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі протягом п'яти днів.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7