Справа № 815/1777/16
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1777/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання Гунько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов про стягнення з боржника виконавчого збору від 30.06.2015 року ВП № 47920478 та про відкриття виконавчого провадження від 23.12.2015 року ВП № 49698933, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернулася до суду з позовом до Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (надалі по тексту - Суворовський відділ ДВС Одеського МУЮ), в якому просила визнати протиправними та скасувати постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 30.06.2015 року ВП № 47920478 та про відкриття виконавчого провадження від 23.12.2015 року ВП № 49698933.

Ухвалою суду на місці від 10.05.2016 року, яка занесена до журналу судового засідання, залучено до участі у розгляді справи у якості другого відповідача - головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що постанова від 30.06.2015 року ВП № 47920478 про стягнення з боржника виконавчого збору та постанова від 23.12.2015 року ВП № 49698933 про відкриття виконавчого провадження є протиправними та такими що підлягають скасуванню, з огляду на те, що в порушення норм Закону України «Про виконавче провадження», вона не була повідомлена про відкриття виконавчого провадження № 47920478 з виконання виконавчого напису № 884 приватного нотаріусу від 10 червня 2015 року, у зв'язку з чим була позбавлена можливості добровільно виконати виконавчий документ. Постанову від 30.06.2015 року про стягнення виконавчого збору та інші постанови по ВП № 47920478 позивач зазначає, що також не отримувала. А тому, позивач вважає, що у державного виконавця, за відсутності підтверджуючих даних про повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та наданого боржнику в такій постанові добровільного строку для виконання за виконавчим документом, були відсутні законні підстави для винесення постанови від 30.06.2015 року ВП № 47920478 про стягнення виконавчого збору та виведення її в подальшому в окреме провадження та винесення постанови від 23.12.2015 року ВП № 49698933 про відкриття виконавчого провадження.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача - Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції до суду надійшли письмові заперечення в яких Відділ ДВС позив не визнає та заперечує відносно задоволення позовних вимог, посилаючись на правомірність дій відповідача.

Відповідач - головний державний виконавець Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 у судовому засіданні 10.05.2016 року позовні вимоги не визнав та просив суд в задоволенні позову відмовити, письмових заперечень на позов не подав. У судове засідання, призначене на 26.05.2016 року вказаний відповідач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що головним державним виконавцем першого Суворовського відділу ДВС Одеського МУЮ ОСОБА_2 23 червня 2015 року було відкрито виконавче провадження № 47920478 з виконання виконавчого напису № 884, виданого 10.06.29015 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу про вилучення ОСОБА_3 на користь TOB «Український лізинговий фонд» автомобіля Citroen C-Elysee 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Вищевказаною постановою позивачу був встановлений термін самостійного виконання виконавчого документу в строк до 30.06.2015 року (а.с. 13).

У зв'язку з невиконанням в самостійному порядку у наданий строк боржником виконавчого напису № 884, державним виконавцем першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 30 червня 2015 року було винесено постанову № В-8/129 про стягнення з боржника (ОСОБА_3В.) виконавчого збору в розмірі 15 150 грн. 00 коп. (а.с. 14).

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2015 року № 979/5 «Про реорганізацію та утворення відділів державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та наказу Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 17 липня 2015 року №. 367/03-06 «Про проведення певних заходів щодо реорганізації відділів державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та утворення на їх базі нових відділів» виконавчі провадження підлягали передачі до новоутвореного Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.

У зв'язку з вищенаведеним постановою Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 15.09.2015 року матеріали виконавчого провадження № 47920478 з примусового виконання виконавчого напису № 884 були передані від першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції до Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (а.с. 15).

20.10.2015 року постановою головного державного виконавця Суворовського відділу ДВС Одеського МУЮ ОСОБА_2 прийнято до виконання виконавче провадження № 47920478 з примусового виконання виконавчого напису № 884 від 10.06.2015 року (а.с. 16).

14.12.2015 року постановою № В-8/129 головного державного виконавця Суворовського відділу ДВС Одеського МУЮ постанови про стягнення виконавчого збору та витрат з виконавчого провадження № 129 виведені в окреме виконавче провадження (а.с. 17).

Постановою головного державного виконавця Суворовського відділу ДВС Одеського МУЮ ОСОБА_2 від 23.12.2015 року відкрито виконавче провадження за №49698933 з виконання постанови №В-8/129 виданої 14.12.2015 року про стягнення з ОСОБА_1, на користь Суворовського відділу ДВС Одеського МУЮ, виконавчого збору та витрат у розмірі 15 192, 72 грн. (а.с. 18).

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідачем незаконно нараховано виконавчий збір, у зв'язку з чим відповідно незаконно 23.12.2015 року відкрито виконавче провадження про стягнення виконавчого збору та витрат, оскільки про існування постанови про відкриття виконавчого провадження № 47920478 від 23.06.2015 року з виконання виконавчого напису № 884, виданого 10.06.29015 року, а також про існування інших матеріалів за даним виконавчим провадженням, позивач дізналася лише 05.04.2016 року, тобто вже після встановленого строку для добровільного виконання, відповідно, була позбавлена можливості виконати вимоги постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.06.2015 року, що в свою чергу свідчить про порушення відповідачем положень ст. 25 та ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», які зобов'язують державного виконавця не пізніше наступного дня відправити боржнику постанову про відкриття виконавчого провадження, чого не було зроблено.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним постановам про стягнення з боржника виконавчого збору та про відкриття виконавчого провадження, суд виходить з приписів ч.3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» державною виконавчою службою підлягають виконанню виконавчі написи нотаріусів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Частиною 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Як судом встановлено вище, головним державним виконавцем першого Суворовського відділу ДВС Одеського МУЮ ОСОБА_2 23 червня 2015 року було відкрито виконавче провадження № 47920478 з виконання виконавчого напису № 884, виданого 10.06.29015 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу про вилучення ОСОБА_3 на користь TOB «Український лізинговий фонд» автомобіля Citroen C-Elysee 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Вищевказаною постановою позивачу був встановлений термін самостійного виконання виконавчого документу в строк до 30.06.2015 року (а.с. 13).

Частинами 1, 6 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

У разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Таким чином, як випливає із наведених вище норм, постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про стягнення виконавчого збору мають бути доведені до відома сторін виконавчого провадження: стягувача та боржника.

При цьому обов'язковою умовою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору є невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, про який його має бути повідомлено шляхом вручення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З огляду на викладене, можна дійти висновку, що лише за обізнаності боржника про відкриття виконавчого провадження та належне повідомлення його про необхідність самостійно виконати рішення у визначений строк і, відповідно, за умови невиконання рішення у цей строк, у державного виконавця виникають правові підстави для стягнення з боржника виконавчого збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з матеріалів справи, у виконавчому документі зазначено дві адреси, а саме: адреса, за якою позивач зареєстрована: 65025, АДРЕСА_1 та адреса: 65123, АДРЕСА_2, за якою мешкає її чоловік (а.с. 19).

Як зазначила позивач, 31.03.2015 року, за адресою: АДРЕСА_1, нею була отримана постанова від 23.12.2015 року про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови № В-8/129 про стягнення з неї на користь Суворовського відділу ДВС Одеського МУЮ виконавчого збору та витрат у розмірі 15 192,72 грн.

Того ж дня позивач звернулася до Суворовського відділу ДВС Одеського МУЮ із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 49698933 та постановою № В-8/129 (а.с. 21).

05.04.2016 року чоловіку позивача - ОСОБА_4 була надана можливість ознайомитись з матеріалами виконавчих проваджень № 47920478 та № 49698933, внаслідок чого, як зазначає позивач, вона дізналася про існування постанови від 23 червня 2015 року про відкриття виконавчого провадження № 47920478 з виконання виконавчого напису № 884, виданого 10.06.29015 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу та відповідно про існування постанови від 30.06.2015 року про стягнення з неї виконавчого збору.

На вимогу суду відповідач не зміг надати суду докази щодо направлення на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії постанови від 23 червня 2015 року про відкриття виконавчого провадження № 47920478 з виконання виконавчого напису № 884 від 10.06.29015 року.

Таким чином, в порушення вищенаведених норм Закону позивач не була повідомлена про відкриття виконавчого провадження № 47920478 з виконання виконавчого напису № 884 від 10 червня 2015 року, у зв'язку з чим я була позбавлена можливості добровільно виконати виконавчий документ.

Як зазначає позивач, про наявність постанови від 23 червня 2015 року про відкриття виконавчого провадження № 47920478 з виконання виконавчого напису № 884 вона дізналася лише 05.04.2016 року, тобто вже після встановленого строку для добровільного виконання.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем не були виконані вимоги постанови про відкриття виконавчого провадження від 23 червня 2015 року у встановлений для добровільного виконання строк з незалежним від неї обставин, її право на добровільне виконання було порушене, а отже підлягає судовому захисту.

При цьому судом встановлено, що 15.10.2015 року позивачем було повернуто TOB «Український лізинговий фонд» автомобіль Citroen C-Elysee 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, про що свідчить акт повернення (вилучення) майна фінансового лізингу за Договором фінансового лізингу № 1882/09/13-В від 09.09.2013 року у зв'язку з відмовою (розірванням) за ініціативою Лізингодавця, складений у м. Одесі 15.10.2015 року (а.с. 20).

Тобто, позивач виконала вимоги стягувача добровільно, навіть не знаючи про існування виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а згідно зі ст. 105 КАС України позивач має право, зокрема, вимагати скасування або визнання нечинним рішення відповідача субєкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, на підставі ст. 10 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 11 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, зясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи позивача та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що відповідач при винесенні оскаржуваних постанов діяв не у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до порушення до порушення законних прав позивача, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування постанов відповідача від 23.12.2015 року про відкриття виконавчого провадження № 49698933 та від 30.06.2015 року № В-8/129 про стягнення з боржника виконавчого збору є обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов про стягнення з боржника виконавчого збору від 30.06.2015 року ВП № 47920478 та про відкриття виконавчого провадження від 23.12.2015 року ВП № 49698933 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 23.12.2015 року про відкриття виконавчого провадження № 49698933.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 № В-8/129 від 30.06.2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Якщо апеляційну скаргу не буде подано в строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Вступна та резолютивна частина постанови складена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 26 травня 2016 року.

Постанова у повному обсязі виготовлена 30 травня 2016 року.

Суддя С.О. Cтефанов

.