Справа № 466/2048/16-а
Суддя: Невойт П. С.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/2048/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.

при секретарі с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної служби МВС у м.Львові про скасування постанови серії ПС 2 №852287 у справі про адміністративне правопорушення від 19.02.2016 року, -

У С Т А Н О В И В:

25.02.2016 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної служби МВС у м.Львові про скасування постанови серії ПС 2 №852287 інспектора роти №2 батальйону №1 УПП у м.Львові ДПП ОСОБА_3 від 19.02.2016 року в частині накладення на нього штрафу та відшкодування коштів, які були стягнуті у вигляді сплаченого штрафу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що постанова у справах про адміністративні правопорушення є незаконною та безпідставною, оскільки інспектор неправомірно зупинив автомобіль під керуванням позивача і безпідставно вимагав надати для перевірки поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Управління патрульної служби МВС у м.Львові будучи у судовому засіданні позов заперечила, подала письмові заперечення щодо позову. В останнє судове засідання представник не прибула, подала заяву про згоду на розгляд справи за відсутності предствника.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, показання свідка, зясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідив- ши докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом встановлено, що 19 лютого 2016 року постановою серії ПС2 №852287 від 19.02.2016 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КпАП України та за ч.5 ст. 121 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Вирішуючи питання стосовно законності постанов суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністра- тивних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяль- ності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов'язані з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності і ін.

Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 згідно розділу ІІІ пункту 2 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ст.80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), ч. 1, 2, 3, ,5 і 6 ст. 121, ст. 121-1, 121-2. ч. 1, 2 і 3 ст. 122. ч. 1 ст. 123. ст. 124-1. ст. 125, 126. ч. 1. 2 і 3 ст. 127, ст. 128, 129, ст. 132-1, ч. 6 і 11 ст. 133-1, ч. 1, 2 і 3 ст. 140 КУпAП.

Відповідно до ст. 251 КУпАІІ України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуюних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.5 ст.121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстра- ційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п. 2.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 «в» від 10.10.2001 р. зі змінами, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

У відповідності до п. 2.4. 2.5. Правил дорожнього руху України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; (посвідчення водія; реєстраційний документ на транспортний засіб поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів тощо), дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов'язковому технічному контролю.

Проаналізувавши в сукупності здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідачем в судовому засіданні доведена правомірність своїх дій, пов'язаних зі винесенням постанови в справі про адміністративні правопорушення серії ПС2 № 852287 від 19.02.2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП та за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 425 грн.

З оглянутого відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції, вбачається, що зупинка транспортного засобу, яким керував позивач відбулася у звязку з порушенням водієм ПДР, а саме керував автомобілем без прищебнутого паска безпеки. Щодо даного порушення не висловив заборони позивач, коли після зупинки вийшов з автомобіля. Зазначеним відео також підтверджено, що під час складання протоколу про адмінправопорушення водієм не представлено інспектору поліції поліса обовязкового страхування, а тому складення постанови за цими правопорушенням суд вважає правомірним і таким, що відповідає вимогам законодавства.

Так, будучи допитаний як свідок у судовому засіданні ОСОБА_4 дав показання про те, що він був присутній в автомобілі,яким керував його батько ОСОБА_2 і бачив як автомобіль був зупинений інспектором поліції. Однак, у подальшому весь час перебував в автомобілі і не був присутнім під час спілкування водія з інспектором.

Таким чином, оцінюючи в судовому засіданні в сукупності покази представника відповідача, свідка та вивчивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 122, ч.1 ст.126 КУпАП, у тому, що він під час керування транспортним засобом не надав на вимогу працівників міліції для перевірки поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не був пристебнутий ременем безпеки.

Твердження позивача про відсутність в його діях вини у вчинених правопорушеннях оскільки, він був пристебнутий ременем безпеки та не міг предявити поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він його знайшов в машині вже після того як працівник поліції склав протокол та наявність в діях працівника патрульної служби порушень законодавства, суд оцінює критично і розцінює їх як намагання уникнути відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення. Дані твердження ОСОБА_2 спростовуються оглянутим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери інспектора патрульної служби. Така позиція ОСОБА_2 на думку суду, обумовлена розумінням безповоротності накладення адміністративного стягнення та намаганням будь-яким чином її уникнути.

За таких підстав, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити, оскільки в судовому засіданні підтвердився факт вчинення ним правопорушень, передбачених ч.5 ст. 122 та ч.1 ст. 126 КУпАП, тому позов є необґрунтованим, а постанова по справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є такою, що відповідає вимогам ст.ст.283-284 КУпАП і дії відповідача є правомірними.

Керуючись ст. ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 99, 100, 159, 160-163, 167, 171/2 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

у позові ОСОБА_2 до Управління патрульної служби МВС у м.Львові про скасування постанови серії ПС 2 №852287 інспектора роти №2 батальйону №1 УПП у м.Львові ДПП ОСОБА_3 від 19.02.2016 року в частині накладення на нього штрафу та відшкодування коштів, які були стягнуті у вигляді сплаченого штрафу відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, а особою, яка не була у судовому засіданні - з моменту отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_5