Справа № 821/552/16
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/552/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Корнієнко Я.В., за участю представників позивача Кучерявої Т.Б., Сафонової Р.В., представників відповідача Голошивець К.В., Колганової Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені,

встановив:

Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі по тексту - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" (далі по текст - відповідач) про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно з даними звіту відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015р., середньооблікова чисельність його штатних працівників складає 513 осіб, з цього розрахунку установлений норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів становить 21 робоче місце. У відповідача працюють 18 осіб з інвалідністю. За робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда та не зайняте ним, відповідач до 16.04.2016 р. повинен був самостійно сплатити позивачу адміністративно-господарські санкції у розмірі 180548,55 грн. За несвоєчасну сплату відповідачу нараховано пеню розмірі 884,66 грн. за порушення терміну сплати санкцій. На момент подання позову до суду адміністративно-господарські санкції та пеня не сплачені.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач надав заперечення на позов. Заперечення обґрунтовано тим, що протягом 2014 року квоту працевлаштування, встановлену статтею 19 Закону "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" ПАТ "Херсонська ТЕЦ" було дотримано. Зменшення кількості працюючих інвалідів у II півріччі 2014 року та у 2015 році відбулось за рахунок чинників, на які відповідач не має впливу. Так, з однієї особи знято інвалідність, двоє працівників померли, двоє осіб звільнено, в тому числі один працівник-за станом здоров'я. Одночасно, у 2015 році працевлаштовано 2 інваліди. Протягом 2015 року до Центру зайнятості ПАТ "Херсонська ТЕЦ" подано чотири заявки для працевлаштування за професіями: електромонтер з ремонту обмоток, машиніст насосних установок, штукатур, бухгалтер. При цьому, направлені Центром зайнятості, не відповідали вимогам відповідних професій, в першу чергу за станом здоров'я. самовільна безпідставна відмова у працевлаштуванні інвалідів за весь час діяльності ПАТ "Херсонська ТЕЦ" не допускалась, Отже, порушення квоти працевлаштування інвалідів відбулось через об'єктивні причини, що не залежать від ПАТ "Херсонська ТЕЦ". У задоволенні позову просить відмовити.

Представники відповідача заперечення підтримали та просили в задоволенні позову відмовити. При цьому, в разі задоволення позову просили надати розстрочку виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, представників відповідача, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства України, суд дійшов до наступного: відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (далі - Закон № 875-ХІІ), для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Судом встановлено, що відповідачем направлено до Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіт форми №10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015р. (коригуючий) за вих. № 01-22/43, відповідно до якого середньооблікова чисельність його штатних працівників складає 513 осіб. Виходячи з даного розрахунку, установлений норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у відповідача становить 21 місце. За даними звіту середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 18. У зв'язку з невиконанням нормативу працевлаштування інвалідів відповідачеві нараховано адміністративно-господарські санкції у розмірі 180548,55 грн. Листом від 16.03.2016р. №03-01-05/1770 ПАТ "Херсонська ТЕЦ" повідомлено про обов'язкову сплату адміністративно-господарських санкцій в розмірі 180548,55 грн. внаслідок невиконання нормативу працевлаштування інвалідів. За порушення терміну сплати адміністративно-господарських санкцій відповідачеві нарахована пеня на суму 884,66 грн.

Частиною 3 статті 18 Закону №875-ХІІ, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні", визначено, що робочим місцем інваліда вважається місце або виробнича ділянка постійного або тимчасового знаходження особи у процесі трудової діяльності на підприємствах, установах, організаціях.

Підприємства, які використовують працю інвалідів, зобов'язані створювати для них умови праці з урахуванням рекомендацій медико-соціальної експертної комісії та індивідуальних програм реабілітації, вживати додаткових заходів безпеки праці, які відповідають специфічним особливостям цієї категорії працівників (ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону праці").

Частиною 3 статті 50 Закону України "Про зайнятість населення" від 05 липня 2012 року №5067-VI передбачено, зокрема, що роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Пунктом 2.1.Порядку подання форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України 31 травня 2013 року №316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 червня 2013 року за №988/23520, визначено, що форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Відповідно до наявного листа Херсонського міського центру зайнятості, відповідач у 2015 році до Херсонського міського центру зайнятості не звертався з запитом щодо можливості працевлаштування відповідної категорії громадян - інвалідів. Запит про попит на вакансію надійшов 4 січня 2016 року.

Судом встановлено, що відповідачем 30 грудня 2015 року направлено до Херсонського міського центру зайнятості форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", яку отримано останнім 04 січня 2016 року.

При цьому, сам позивач в звіті про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2015 рік вказав, що із кількості штатних працівників, які повинні працювати на місцях, створених відповідно зо Закону "Про основи соціальної захищеності інвалідів в України" 21 чоловіка, працюють 18.

Проаналізувавши викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем на виконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів створено робочі місця для працевлаштування інвалідів, але державної служби зайнятості з метою спрямування кандидатів на вакантну посаду відповідач звернувся з порушенням встановлених строків, тобто відповідач не вжив всіх залежних від нього заходів для працевлаштування інвалідів на виділені робочі місця.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону №875-ХІІ забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

За приписами ст.18-1 Закону №875-ХІІ інвалід, який не досяг пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованим у державній службі зайнятості як безробітний. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Отже, пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

При цьому, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Пунктом 1 частини 2 статті 20 Закону №875-ХІІ встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Згідно частини 1 статті 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною 2 вказаної статті наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не вжив всіх залежних від нього заходів для працевлаштування осіб на місця, які створено відповідно до закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".

Щодо вимоги відповідача про надання розстрочення виконання рішення суду в разі задоволення позову суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

З огляду на таке, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про розстрочення виконання рішення суду, оскільки воно заявлено передчасно, тобто до набуття законної сили рішення у справі.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до ПАТ "Херсонська ТЕЦ" про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 17, 18, 19, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" () на користь Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів () адміністративно - господарські санкції у розмірі 180548 (сто вісімдесят тисяч п'ятсот сорок вісім) грн. 55 коп. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно - господарських санкцій у розмірі 884 (вісімсот вісімдесят чотири) грн. 66 коп. на банківські реквізити: одержувач: УК у м. Херсоні/м. Херсон/50070000, код 37959779, МФО 852010, р/р 0002, банк: ГУДКСУ у Херсонській області.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" () на користь Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів () суму сплаченого судового збору в розмірі 2721 (дві тисячі сімсот двадцять одну) грн. 50 коп. (одержувач:Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, код 14125171, МФО 820172, р/р 1133, банк: ДКСУ м. Київ).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 30 травня 2016 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 10.3.4