Справа № 288/1462/15-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Зайченко Є.О.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"31" травня 2016 р. Справа № 288/1462/15-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Попільнянського районного суду Житомирської області від "27" квітня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Андрушівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Відділу Державної виконавчої служби Попільнянського районного управління юстиції в Житомирській області про визнання протиправним невиконання виконавчого листа, про визнання протиправним ухиляння від видання розпорядження щодо нарахування і виплати додаткової пенсії, про зобов'язання виконати виконавчий документ, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправним невиконання виконавчого листа № 288/392/14-а від 08.06.2015;

- визнати протиправною не видачу розпорядження щодо нарахування і виплату додаткової пенсії;

- зобов'язати виконати виконавчий лист № 288/392/14-а щодо додаткової пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з 23 липня 2011 року та в подальшому;

- зобов'язати дати обґрунтовану відповідь на всі питання, які порушені у зверненні від 09 червня 2015 року;

- стягнути моральну шкоду за рахунок держави в розмір 2-х мінімальних заробітних плат.

Постановою Попільнянського районного суду Житомирської області від 27.04.2016 адміністративний позов ОСОБА_3 до Андрушівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Відділу державної виконавчої служби Попільнянського районного управління юстиції про визнання протиправним невиконання виконавчого листа № 288/392/14-а, про визнання протиправним ухиляння від видання розпорядження щодо нарахування і виплати додаткової пенсії, про зобов'язання виконати виконавчий документ стосовно додаткової пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з 23 липня 2011 року та в подальшому, про зобов'язання дати обґрунтовану відповідь на всі питання, які порушені у зверненні від 09 червня 2015 року, про відшкодування моральної шкоди за рахунок держави - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Андрушівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо невиконання виконавчого листа № 288/392/14-а від 08 червня 2015 року.

Визнано протиправною бездіяльність Андрушівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не видачі розпорядження про нарахування і виплати додаткової пенсії.

Зобов'язано Андрушівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виконати виконавчий лист № 288/392/14-а щодо не видачі додаткової пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з 23 липня 2011 року та в подальшому.

Зобов'язано Андрушівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області дати обґрунтовану відповідь на всі питання, які порушенні у зверненні від 09 червня 2015 року.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити поставу суду в частині не задоволення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити. В апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для зміни постанови суду першої інстанції.

Позивач та відповідач не скористалися своїм правом на участь в судовому засіданні: повноважних представників в засідання суду не направили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Колегія суддів враховуючи те, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги та положення частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу за відсутності представників сторін, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.195 КАС України колегія суддів переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

У позовній заяві ОСОБА_3 вказує, що від неправомірних дій відповідачів зазнав не лише моральної травми, а й негативний вплив на здоров'я. Просить стягнути моральну шкоду за рахунок держави в розмірі дві мінімальні заробітні плати.

Відповідно до положень Конституції України, зокрема статей 32, 56, 62 і чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з п.3 ч.2 цієї статті моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Таким чином, відповідно до вищевказаної правової норми суб'єктом відшкодування шкоди виступає держава. Тобто шкода відшкодовується за рахунок державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, бюджетів органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Отже, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Виходячи з вищенаведених норм матеріального права колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки докази на підтвердження завдання позивачу моральної шкоди, яка полягала у фізичному та душевному стражданні, постійному перебуванні у нервовому напруженні, негативному впливі на стан здоров'я в матеріалаї справи відсутні та не надані відповідні докази позивачем під час судового розгляду в суді першої інстанції.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з абзацом 2 частини п'ятої постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.106 КАС України у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Таким чином, при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення моральної шкоди, позивач має чітко вказати з якого відповідача - суб'єкта владних повноважень слід стягнути кошти на відшкодування шкоди.

Як вже зазначалося, позивач просить стягнути моральну шкоду за рахунок держави в розмірі дві мінімальні заробітні плати.

Отже, позивачем вищевказані приписи законодавства з питань відшкодування моральної шкоди не не виконані, а суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями щодо їх усунення.

Таким чином, вимога позивача про стягнення моральної шкоди за рахунок держави у розмірі дві мінімальні заробітні плати задоволенню не підлягає.

Посилання в апеляційній скарзі на незастосування судом статей 1174 та 1175 ЦК України є помилковим.

Так, стаття 1174 ЦК України підлягає застосуванню у випадках, коли є відомою конкретна посадова особа органу державної влади або органу місцевого самоврядування, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю якої завдано шкоду фізичній особі, а стаття 1175 ЦК України підлягає застосуванню за умови завдання шкоди у результаті прийняття органом державної влади нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови в позові в частині відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для задоволення апеляційної скарги судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Попільнянського районного суду Житомирської області від "27" квітня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

ОСОБА_2

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,13501

3- відповідачу/відповідачам: Андрушівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Воб'яна,15,м.Андрушівка,Андрушівський район, Житомирська область,13401

4-Відділ Державної виконавчої служби Попільнянського районного управління юстиції в Житомирській області вул.Горького,6 а,смт.Попільня,Житомирська область,13500

- ,