Справа № 815/427/16
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 р. Справа № 815/427/16

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Градовського Ю.М.

- Кравченка К.В.

при секретарі - Діденко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Іллічівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Іллічівської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області ( яка є правонаступником Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області) про скасування податкового повідомлення-рішення № від 09 листопада 2015 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Головного управління ДФС в Одеській області № від 09 листопада 2015 року в частині нарахування податку з доходів фізичних осіб в сумі 632, 84 грн. за основним платежем та 158, 21 грн. - штрафна фінансова санкція. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Апелянтом ставиться питання про скасування судового рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог, зв'язку з тим, що в цій частині воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом першої інстанції не було досліджено обставини справи, що мають значення для справи, наслідком чого стало постановлення необґрунтованого та неправомірного рішення суду.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи справу, судом першої інстанції встановлено, що підставі пп.20.1.4 п.20.1. ст.20, пп.78.1.2 п.78.1.ст.78, п.79.2 ст.79 Податкового Кодексу України та наказу ДПІ у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області №375 від 19.10.2015 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фахівцями ДПІ у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеської області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_2 (далі ППФО ОСОБА_2.), реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі РНОКПП) НОМЕР_1 за період з 01 січня 2014р. по 31 грудня 2014 року відповідно до затвердженого плану перевірки.

За результатами проведеної перевірки було складено акт від 28.10.2015 року

№1943/1503-1702/НОМЕР_1 "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, за період з „01" січня 2014р. по „31" грудня 2014р".

Перевіркою було встановлено порушення п.п.162.1.1 п.162.1 ст.162, п.п.164.2.17 п. 164.2 ст.164, п. 179.1 ст.179, п.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового Кодексу України, внаслідок чого встановлено неподання декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік по строку 01 травня 2015 року; п.179.7 ст.179 Податкового Кодексу України, внаслідок чого встановлено несплату до бюджету податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування по строку 01 серпня 2015 року у сумі 53 159,63грн.

На підставі акту від 28.10.2015 року № 1943/1503-1702/НОМЕР_1 відповідачем було сформоване податкове повідомлення-рішення 09.11.2015 року №, яким донараховано ОСОБА_2 податок на доходи фізичних осіб у сумі 66619,54 грн., з яких, 53159,63 грн. - за основним платежем, 13459, 91 - штрафна фінансова санкція, у тому числі 13289,91грн. - на підставі п.123.1 ст.123 ПК України за несплату ПДФО у сумі 53159,63грн.; 170грн. на підставі п.120.1 ст.120 ПК України за неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік по строку 01.05.2015р.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням, позивач 25.11.2015р. звернувся до Головного управління ДФС України в Одеській області зі скаргою. Рішенням від 10.12.2015 року № 1184/Б/15-32-10- 02-08 Головного управління ДФС України в Одеській області залишено без змін податкове повідомлення - рішення ДПІ у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області від 09.11.2015 року № , а скаргу позивача - без задоволення.

21.12.2015 року позивач звернувся з повторною скаргою до Державної фіскальної служби України. Рішенням про результати розгляду повторної скарги Державної фіскальної служби України залишено без змін податкове повідомлення - рішення ДПІ у м. Іллічівську ГУ ДФС в Одеській області від 09.11.2015 року № , а скаргу позивача - без задоволення.

ОСОБА_2 оскаржив до суду податкове повідомлення-рішення, вважаючи його незаконним.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведена правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення в частині нарахування позивачу податку з доходів фізичних осіб на суму анульованого боргу за тілом отриманого кредиту. При цьому суд визнав безпідставним нарахування позивачу податку з доходів фізичних на суму анульованих процентів за кредитом.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

За приписами пп. «д» пп. 164.2.17 п. 16.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що обов'язок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов: а) отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням; б) надіслання платнику податку повідомлення про анулювання боргу; в) включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду; г) відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

Лише у разі невиконання банком вимог пп.«д» пп.164.2.17 ПКУ стосовно повідомлення боржника про суму анульованого (прощеного) боргу та включення її до податкового розрахунку №1ДФ, такий кредитор зобов'язаний у повному обсязі виконати обов'язки податкового агента, встановлені п.176.2 ПКУ.

За визначенням пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами цього Кодексу).

Враховуючи наведені нормативні положення, колегія суддів зазначає, що основною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній форм.

З цього слідує висновок, що прощена (анульована) сума заборгованості може вважатися доходом боржника лише у випадку фактичного отримання боржником такої суми.

Отже, з суми прощеної (анульованої) заборгованості за кредитним договором № 310-08 МК від 31 серпня 2006 року доходом позивача може вважатися лише та сума, яка фактично була надана Банком позивачу у вигляді кредиту, тобто тіло кредиту, а відсотки за користування кредитом, які нараховані Банком відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не можуть вважатися доходом платника податків, що підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб.

З листа Банка від 08.02.2016 року за вих. №35/3356 вбачається, що анульована станом на 17.02.2014 року сума кредитної заборгованості складає - 32 414,85 швейцарських франків, з яких заборгованість за основним боргом - 31 979,46 швейцарських франків, заборгованість за процентами - 435,39 швейцарських франків.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правомірним віднесення податковим органом до доходу позивача прощеної (анульованої) суми заборгованості (тіло кредиту).

В той же час, прощена Банком суму процентів за користування кредитом в сумі 435,39 швейцарських франків, що еквівалентно 4218,92грн. за курсом Нацбанку України 9,69грн. за 1швейц.фр., не є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та неправомірно віднесено податковим органом до доходу позивача , що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Відповідно до пп.49.18.4 ПК України платник податку зобов'язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку (за податковою адресою), відобразити в ній дохід та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації (п.179.7 ПК України).

Згідно з п.49.1 ПК України податкова декларація подається за звітний період у встановлені цим Кодексом строки до органу державної податкової служби, в якому платник податків перебуває на обліку (за податковою адресою).

Факт того, що позивач не відобразив вищевказану суму анульованого (прощеного) Банком боргу ( тіло кредиту) у складі доходу у річній податковій декларації за 2014 рік і не сплатив податок із суми такого доходу позивачем не заперечується.

Враховуючи, що оскаржене податкове повідомлення-рішення включає в себе як правомірно, так і неправомірно нараховані суми податку та штрафних санкцій, тому колегія суддів вважає що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо скасування оскаржуваного рішення в частині нарахування ПДФО на суми прощеного боргу за процентами, а також суми штрафної санкції, оскільки в рамках даної справи можливо відокремити правомірно нараховану частину спірного повідомлення-рішення від неправомірно нарахованої.

Таким чином правильним є висновок суду першої інстанції щодо правомірності визначення податковим органом податкового зобов'язання з податку доходів фізичних осіб з прощеної (анульованої) суми заборгованості (тіло кредиту), оскільки сума заборгованості є доходом позивача, отриманим як додаткове благо, а відтак і визначена штрафна фінансова санкція на підставі п.123.1 ст.123 ПК України за несплату ПДФО є правомірною.

Разом з цим, колегія суддів вважає що податковим органом правомірно застосовано до позивача штрафну санкцію у розмірі 170 грн. відповідно до п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України за неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік, оскільки в матеріалах справи відсутні докази подання відповідної декларації та цей факт не заперечується апелянтом .

Доводи апелянта стосовно того, що за кожне окреме порушення з питань оподаткування податковий орган зобов'язаний надіслати податкове повідомлення-рішення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки під час судового засідання в апеляційній інстанції апелянт не заперечував проти факту здійснення ним порушень, зазначених у акті перевірки від 28 жовтня 2015 року, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такий недолік є формальним та не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об'єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спору.

Тому, враховуючи, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, ст.198, ст.200, ст.205, 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: К.В. Кравченко