Справа № 822/140/16
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/140/16

Головуючий у 1-й інстанції: Данилюк У.Т.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

26 травня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С. ,

секретар судового засідання: Стаднік Л.В.,

за участю:

представника апелянта: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю"Ванакір" на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ванакір" до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю "Ванакір" звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання дій протиправними.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року в задоволенні вищенаведеного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись при цьому на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

25 травня 2016 року на адресу суду надійшло заперечення від представника відповідача (вх.5967/16), в якому він просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні 26 травня 2016 року представник позивача (апелянта) підтримала вимоги апеляційної скарги та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином та завчасно.

Враховуючи те, що відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи, суд апеляційної інстанції ухвалив здійснювати розгляд за відсутності представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю "Ванакір" є юридичною особою та перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДФС у Хмельницькій області.

20.01.2016 року ГУ ДФС у Хмельницькій області прийнятий наказ № 22 про проведення документальної планової виїзної перевірки позивача тривалістю 10 робочих днів починаючи з 02.02.2016 року.

Повідомленням № 2 від 20.01.2016 року позивача було проінформовано про наступне проведення перевірки. Рекомендоване повідомлення про вручення наказу та повідомлення про проведення перевірки доводить факт одержання 22.01.2016 року вказаних документів платником.

28.01.2016 року позивач звернувся до податкового органу із проханням провести перевірку в приміщенні ГУ ДФС у Хмельницькій області, на що отримав згоду податкового органу.

02.02.2016 року директор ТОВ "Ванакір" прибув до ГУ ДФС у Хмельницькій області та надав перевіряючим журнал реєстрації перевірок підприємства, в якому ревізорами вчинений запис №2 від 02.02.2016 року про початок проведення перевірки та зафіксовано інші необхідні відомості.

Крім того, керівнику підприємства були пред'явлені направлення на перевірку №46 - 49 від 01.02.2016 року, у яких зазначено та засвідчено підписом директора ТОВ "Ванакір", що службові посвідчення перевіряючих та направлення на перевірку були йому пред'явлені 02.02.2016 року об 11 год. 30 хв.

Також, 02.02.2016 року директору ТОВ "Ванакір" було вручено запит, в якому зазначається про необхідність надання документів, що належать або пов'язані із предметом перевірки за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року.

02.02.2016 року перевіряючими складений акт відмови від надання документів підприємством № 004/22-01/22-03/38303789, від ознайомленням з яким директор ТОВ "Ванакір" відмовився.

Наступного дня, 03.02.2016 року від директора ТОВ "Ванакір" до ГУ ДФС у Хмельницькій області надійшов лист про не допуск перевіряючих до перевірки у зв'язку з непред'явленням ними службових посвідчень.

У зв'язку з цими обставинами податковим органом складений акт №5/9/22-01-22-0 про не допуск до проведення планової документальної перевірки ТОВ "Ванакір" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

Не погоджуючись з вказаними діями відповідача позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.03.2016 року у задоволенні вищенаведеного позову було відмовлено.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно до частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до пункту 81.2 статті 81 ПК України, яка визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, повідомленням №2 від 20.01.2016 року позивача було проінформовано про наступне проведення перевірки.

28.01.2016 року позивач звернувся до податкового органу із проханням провести перевірку в приміщенні ГУ ДФС у Хмельницькій області, на що отримав згоду податкового органу.

02.02.2016 року директор ТОВ "Ванакір" прибув до ГУ ДФС у Хмельницькій області та надав перевіряючим журнал реєстрації перевірок підприємства, в якому ревізорами вчинений запис №2 від 02.02.2016 року про початок проведення перевірки та зафіксовано інші необхідні відомості.

Крім того, керівнику підприємства були пред'явлені направлення на перевірку №46 - 49 від 01.02.2016 року, у яких зазначено та засвідчено підписом директора ТОВ "Ванакір", що службові посвідчення перевіряючих та направлення на перевірку були йому пред'явлені 02.02.2016 року об 11 год. 30 хв.

Також, 02.02.2016 року директору ТОВ "Ванакір" було вручено запит, в якому зазначається про необхідність надання документів, що належать або пов'язані із предметом перевірки за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року.

02.02.2016 року перевіряючими складений акт відмови від надання документів підприємством № 004/22-01/22-03/38303789, від ознайомленням з яким директор ТОВ "Ванакір" відмовився.

03.02.2016 року від директора ТОВ "Ванакір" до ГУ ДФС у Хмельницькій області надійшов лист про не допуск перевіряючих до перевірки у зв'язку з непред'явленням ними службових посвідчень, у звязку з чим податковим органом складений акт №5/9/22-01-22-0 про не допуск до проведення планової документальної перевірки ТОВ "Ванакір" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, під час вручення запита на проведення перевірки (на момент перевірки) відповідними посадовими особами відповідача були пред'явлені службові посвідчення позивачу, що підтверджуються копією журналу видачі службових посвідчень, в яких було зазначено строк дії цих посвідчень.

Крім того, в суді першої інстанції в якості свідків, які були попереджені про відповідальність, були допитані: ОСОБА_3, головний державний ревізор-інспектор відділу перевірок у сфері послуг управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Хмельницькій області; ОСОБА_4 - головний державний ревізор-інспектор відділу контролю ризикових операцій та моніторингу ризикових операцій управління моніторингу та митного аудиту ГУ ДФС у Хмельницькій області; ОСОБА_5 - головний державний ревізор-інспектор відділу фактичних перевірок управління податкового та митного аудиту ГУ ДФС у Хмельницькій області, які пояснили, що директором ТОВ "Ванакір" ОСОБА_6 був наданий перевіряючим журнал реєстрації перевірок ТОВ "Ванакір", в якому ревізорами було вчинено запис 02.02.2016 року №2 про початок проведення перевірки, зафіксовано реквізити направлень та службових посвідчень. Також, свідки зазначили, що директору ТОВ "Ванакір" - ОСОБА_6 , двічі пред'являлись службові посвідчення.

Колегія суддів апеляційної інстанції критично ставиться до посилань представника, що у перевіряючих були відсутні посвідчення, так як вказані доводи апелянта не підтверджені належними доказами в розумінні ст.ст. 69-70 КАС України.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що дії контролюючого органу по призначенню та проведенню перевірки направлені на реалізацію повноважень, наданих таким органам чинним законодавством України, не порушують права, свободи та інтереси, та направлені виключно на виконання положень податкового законодавства з метою подальшого забезпечення контролю за реалізацією наданих прав і покладених обов'язків платника податків.

Згідно із ст.ст. 11, 71, 86 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Водночас, відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищенаведеного колегія суддів апеляційної інстанції дійшла до висновку про законність та обґрунтованість дій відповідача при складанні 02 лютого 2016 року акту про відмову у допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Ванакір".

Проаналізувавши доводи апелянта та наявні обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов до твердження, що вони є необґрунтованими та такими, що не відповідають положенням норм чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю"Ванакір" залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 27 травня 2016 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8