Справа № 826/24092/15
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України, Державної екологічної інспекції України, Міністерства екології та природних ресурсів України про визнання протиправними та скасування розпоряджень та наказу, поновлення на посаді та зобов'язання вчини дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України (далі - відповідач 1), Державної екологічної інспекції України (далі - відповідач 2), Міністерства екології та природних ресурсів України (далі - відповідач 3) про визнання протиправним (неправомірним) та скасування розпорядження Кабінету Міністрів України за № 960-р від 16 вересня 2015 року «Про звільнення ОСОБА_2 з посади першого заступника Голови Державної екологічної інспекції України»; визнання протиправним (неправомірним) та скасування наказу Державної екологічної інспекції України від 23 вересня 2015 року за № 277-0 «Про звільнення», яким фіксувалося звільнення з посади ОСОБА_2; поновлення ОСОБА_2, на посаді першого заступника Голови Державної екологічної інспекції України; зобов'язання Державну екологічну інспекцію України виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня незаконного звільнення по день поновлення на роботі.

Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 09 березня 2016 року адміністративний позов залишив без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 березня 2016 року та постановити нову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, за пропозицією Голови Держекоінспекції України ОСОБА_4 в установленому порядку розпорядженням Кабінету Міністрів України № 491-р від 21.05.2014 року призначено ОСОБА_2 першим заступником Голови Держекоінспекції України.

Згідно з наказом Держекоінспекції України № 133-о від 26.05.2014 року ОСОБА_2 вважається таким, що приступив до виконання обов'язків на посаді першого заступника Голови Держекоінспекції України - першого заступника Головного державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища з 26.05.2014 року.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 20-р від 21.01.2015 року ОСОБА_4 звільнено з посади Голови Держекоінспекції України - Головного державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища.

Наказом Держекоінспекції України № 17-о від 23.01.2015 року «Про оголошення розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.01.2015 № 20-р» ОСОБА_4 вважається звільненим з посади Голови Держекоінспекції України - Головного державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища 23.01.2015 року.

В подальшому, розпорядженням Кабінету Міністрів України № 960-р від 16.09.2015 року звільнено ОСОБА_2 з посади першого заступника Голови Держекоінспекції України відповідно до абзацу третього частини першої статті 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади».

Наказом Держекоінспекції України № 277-0 від 23.09.2015 року оголошено розпорядження Кабінету Міністрів України № 960-р від 16.09.2015 року «Про звільнення ОСОБА_2 з посади першого заступника Голови Держекоінспекції України», а так ОСОБА_2 вважається звільненим з посади першого заступника Голови Держекоінспекції України - першого заступника Головного державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища 23.09.2014 року, відповідно до абзацу третього частини першої статті 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади».

Позивач не погоджуючись з правомірністю звільнення з посади, звернувся до суду.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 117 Конституції України та статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції та на виконання Конституції та законів України видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Згідно з частиною 2, 3 статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України, акти Кабінету Міністрів України з організаційно-розпорядчих та інших поточних питань видаються у формі розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Відповідно до абзацу 7 частини 2 параграфу 30 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 950 від 18.07.2007 року, акти Кабінету Міністрів з кадрових питань видаються у формі розпоряджень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» № 3166-VI від 17 березня 2011 року - систему центральних органів виконавчої влади складають міністерства України (далі - міністерства) та інші центральні органи виконавчої влади.

Положенням про Державну екологічну інспекцію України визначено, що вона є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України.

Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) керівник центрального органу виконавчої влади призначається на посаду та звільняється з посади Кабінетом Міністрів України за поданням Прем'єр-міністра України.

Керівник центрального органу виконавчої влади може мати не більше двох заступників, які призначаються на посади та звільняються з посад Кабінетом Міністрів України за поданням Прем'єр-міністра України.

У разі звільнення керівника центрального органу виконавчої влади, в тому числі центрального органу виконавчої влади зі спеціальним статусом, перші заступники та заступники відповідного керівника центрального органу виконавчої влади звільняються з посад Кабінетом Міністрів України.

Пропозиції Прем'єр-міністрові України стосовно кандидатур для призначення на посаду та звільнення з посади керівника центрального органу виконавчої влади та його заступників вносить міністр, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади.

Керівник центрального органу виконавчої влади вносить на розгляд міністра пропозиції щодо призначення для призначення на посаду та звільнення з посади та звільнення з посад своїх заступників.

Однією із правових гарантій захисту громадян від незаконного звільнення з роботи є встановлений законами України вичерпний перелік підстав для звільнення працівників.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про те, що регулювання трудових правовідносин у процесі проходження служби, порядок застосування дисциплінарних стягнень та процедура звільнення державних службовців регулюється Кодексом законів про працю України (надалі КЗпП) як загальним законом та Законами України «Про державну службу», «Про центральні органи виконавчої влади», як спеціальними.

Таким чином, правовідносини у сфері державної служби регулюються Законом, який є спеціальним актом вищої юридичної сили в системі законодавства про державну службу та визначає особливості правового регулювання у цій сфері, а тому його положенням у процесі правозастосування надається перевага над положеннями Кодексу законів про працю України. Також, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що положення Кодексу законів про працю України застосовуються лише у випадку не урегульованості або неповної урегульованості трудових правовідносин осіб, які мають статус державного службовця.

Статтею 9 Закону України «Про державну службу», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Як убачається з матеріалів справи, розпорядженням Кабінету Міністрів України № 20-р від 21.01.2015 року ОСОБА_4 звільнено з посади Голови Держекоінспекції України - Головного державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища.

Наказом Держекоінспекції України № 17-о від 23.01.2015 року «Про оголошення розпорядження Кабінету Міністрів України № 20-р від 21.01.2015 року» ОСОБА_4 вважається звільненим з посади Голови Держекоінспекції України - Головного державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища.

Листом Держекоінспекції України № 6-4-983 від 11.09.2015 року Головою Держекоінспекцією України ОСОБА_5 внесено Міністерству екології та природних ресурсів України пропозиції стосовно порушення клопотання перед Кабінетом Міністрів України щодо звільнення ОСОБА_2 з посади першого заступника Голови Держекоінспекції України - першого заступника Головного державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища відповідно до абзацу третього частини першої статті 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади».

Так, на виконання вимог абзацу другого частини 1 ст. 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», в.о. Міністра екології та природних ресурсів України ОСОБА_6, 14.09.2015 року подано пропозицію Прем'єр-міністру України щодо звільнення ОСОБА_2 з посади першого заступника Голови Служби, відповідно до абзацу третього частини першої статті 19 Закону «Про центральні органи виконавчої влади».

В подальшому, на засіданні Кабінету Міністрів України 16.09.2015 року за поданням Прем'єр - міністра України - Арсенія Яценюка (письмове подання від 16.09.2015 № 39024/0/1-15) прийнято рішення про видання розпорядження Кабінету Міністрів України № 960-р від 16.09.2015 року «Про звільнення ОСОБА_2 з посади першого заступника Голови Державної екологічної інспекції України».

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що розпорядження Кабінету Міністрів України за № 960-р від 16 вересня 2015 року «Про звільнення ОСОБА_2 з посади першого заступника Голови Державної екологічної інспекції України» та наказ Державної екологічної інспекції України за № 277-0 від 23 вересня 2015 року «Про звільнення» є правомірними, оскільки відповідачами по справі було додержано порядок звільнення позивача з займаної посади, який закріплений у Законі України «Про центральні органи виконавчої влади».

Також, позивач звертав увагу суду на те, що його було звільнено лише через 8 місяців після звільнення голови Держекоінспекції України ОСОБА_4 На час прийняття Кабінетом Міністрів України оскаржуваного розпорядження № 960-р вже працював інший голова Держекоінспекції України, а тому відповідач вже не мав права звільняти позивача відповідно до абзацу третього частини першої статті 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади».

Суд апеляційної інстанції з цього приводу зазначає наступне.

Так, дійсно Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 529-р від 27.05.2015 року Головою Державної екологічної інспекції України призначено ОСОБА_5

Наказом Держекоінспекції України № 140-о від 29.05.2015 року ОСОБА_5 вважається таким, що приступив з 29.05.2015 року до виконання обов'язків Голови Держекоінспекції України - Головного державного інспектора України з охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до частини п'ятої статті 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» у разі відсутності керівника центрального органу виконавчої влади чи неможливості здійснювати ним свої повноваження з інших причин його обов'язки виконує один з заступників відповідно до встановленого керівником центрального органу виконавчої влади розподілу обов'язків.

Наказом Держекоінспекції України № 65 від 03.06.2014 року затверджено Розподіл обов'язків між Головою Держекоінспекції України, першим заступником Голови та заступником Голови, пунктом 4 якого установлено такий порядок взаємозамінності Голови Держекоінспекції України, першого заступника Голови та заступника Голови Держекоінспекції України: у разі відсутності Голови Держекоінспекції України його обов'язки виконує перший заступник Голови Держекоінспекції України.

З огляду на вказане, в період з 21.01.2015 року (звільнення з посади Голови Держекоінспекції України ОСОБА_4.) по 27.05.2015 року (призначення на посаду Голови Держекоінспекції України ОСОБА_5) обов'язки Голови Держекоінспекції України виконував ОСОБА_2

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги доводи відповідачів, що звільнення позивача із займаної посади відповідно до абзацу третього частини першої статті 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» до моменту призначення нового керівника Держекоінспекції України фактично паралізувало б роботу центрального органу виконавчої влади, утвореного для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що після звільнення 21.01.2015 ОСОБА_4 з посади Голови Держекоінспекції України у Кабінету Міністрів України, відповідно до абзацу третього частини першої статті 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», з'явилося право приймати розпорядження про звільнення першого заступника та заступників інспекції, в тому числі рішення про звільнення ОСОБА_2 з посади першого вступника Голови Інспекції.

Законом України «Про центральні органи виконавчої влади» право Уряду приймати рішення про звільнення перших заступників та заступників керівника центрального органу виконавчої влади, з підстав встановлених абзацом третім частини першої статті 19 даного Закону, а саме після звільнення Урядом їх керівника, не обмежено в часі, навіть якщо було призначено нового керівника центрального органу виконавчої влади.

Враховуючи наведене Кабінет Міністрів України мав право на звільнення позивача відповідно до абзацу третього частини першої статті 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» під час роботи нового голови Інспекції.

Що стосується доводів позивача про необхідність застосування до цих спірних правовідносин положень КЗпП, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки правовідносини у сфері порядку призначення та звільнення з посади керівників центральних органів виконавчої влади та його заступників регулюються Законом України «Про центральні органи виконавчої влади». В даному випадку цей закон є спеціальним актом вищої юридичної сили в системі загального законодавства та визначає особливий порядок звільнення перших заступників та заступників відповідного керівника центральних органів виконавчої влади, а тому його положенням у процесі правозастосування надається перевага над положеннями Кодексу законів про працю України.

З огляду на викладене, застосуванню у межах спірних правовідносин підлягають саме положення Закону України «Про центральні органи виконавчої влади».

Оскільки, приписами Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» визначено лише одну умову, за наявності якої можливе звільнення заступників керівника відповідного органу - звільнення керівника центрального органу виконавчої влади, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що звільнення позивача ґрунтується на законі, що у свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Крім того, щодо доводів позивача про неправомірність звільнення з огляду на недотримання відповідачами ст. 49-2 КЗпП, а саме не попереджено про наступне вивільнення не пізніше ніж за 2 місяці, не запропоновано іншої роботи, як то передбачено не враховано переважного права на залишення на роботі працівників у зв'язку зі змінами в організації праці, суд звертає увагу на наступне.

Фактичні обставини справи свідчать, що позивача було звільнено з огляду на звільнення керівника центрального органу виконавчої влади, а не у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці в Державній екологічної інспекції України.

Суд звертає увагу на те, що зміною істотних умов праці, до яких частиною третьою статті 32 Кодексу законів про працю України віднесено: систему та розміри оплати праці, пільги, режим роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року установлено, що зміною в організації виробництва і праці визнається раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, у т. ч. перехід на бригадну або на індивідуальну форму, впровадження передових методів, технологій тощо.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що призначення або звільнення керівника центрального органу виконавчої влади не зумовлює зміни в організації праці в такому органі, відтак твердження позивача щодо необхідності застосування при звільненні, відповідно до абзацу третього частини першої статті 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» правових гарантій, які стосуються переважних прав на залишення на роботі працівників у зв'язку зі змінами в організації праці, є необґрунтованими.

Також, представник позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції звертав увагу колегії суддів на наявність постанови Львівського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року у справі № 813/889/15 та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року у справі № 876/9999/15, якими поновлено ОСОБА_4 на посаді Голови Держекоінспекції України, а тому, на його думку, відпала правова підстава, яка була використана для звільнення позивача.

В даному випадку, колегія суддів зазначає, що дана обставина не впливає на можливість поновлення позивача на посаді, оскільки Законом України «Про центральні органи виконавчої влади» не передбачено автоматичного поновлення особи на посаді заступника (першого заступника) внаслідок поновлення іншої особи на посаді голови центрального органу виконавчої влади. Наявність даних судових рішень є підставою для поновлення на роботі лише ОСОБА_4, а не для позивача.

В своїй апеляційній скарзі, апелянт посилався на те, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» пропозиції Прем'єр-міністрові України стосовно кандидатур для призначення на посаду та звільнення з посади керівника центрального органу виконавчої влади та його заступників вносить міністр, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади.

З аналізу даних правових норм вбачається, що ініціювати звільнення позивача, як першого заступника Голови Державної екологічної інспекції України - міг лише Міністр екології та природних ресурсів України. Проте, на час звільнення позивача, обов'язки міністра виконував - ОСОБА_6.

Однак, до повноважень виконуючого обов'язки Міністра екології та природних ресурсів України не входить внесення Прем'єр - міністрові України пропозицій щодо звільнення з посади керівника центрального органу виконавчої влади та його заступників.

В даному випадку, на розсуд апелянта, судом першої інстанції були порушені норми матеріального права, передбачені ч. 2 ст. 19 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», що призвело до неправильного вирішення справи.

З даного приводу, колегія суддів звертає увагу на те, що законодавець у Законі України «Про Кабінет Міністрів України» не визначив повноваження особи, яка знаходиться у статусі виконуючого обов'язки міністра, а тому, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що на особу, яка виконує обов'язки міністра поширюються права та обов'язки міністра.

Окремо, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем подано заяву про відставку, згідно з абзацом четвертим частини другої статті 31 Закону України «Про державну службу», а саме у зв'язку з різким погіршенням стану здоров'я. Заява була подана позивачем до сектору по роботі з персоналом Держекоінспекції України, на підставі якої Головою Держекоінспекції України - ОСОБА_5 вносилися Міністерству екології та природних ресурсів України (листи Держекоінспекції України від 03.08.2015 року № 6-4-717, від 04.09.2015 № 6-4-937) пропозиції про відставку ОСОБА_2

Розгляд вказаного питання, оформлення відповідних документів, слугувало причиною відтермінування внесення керівником Держекоінспекцією України пропозицій щодо звільнення позивача, відповідно до абзацу третього частини першої статті 19 вказаного Закону.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, та приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Дослідивши всі матеріали справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звільнення позивача відбулось з дотриманням Конституції України, Закону України «Про державну службу», Закону України «Про Кабінет Міністрів України», Закону України «Про центральні органи виконавчої влади».

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 30.05.2016 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Файдюк В.В.