Справа № 803/591/16
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року Справа № 803/591/16

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання Шаблій Л.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача-1 ОСОБА_2,

представника відповідача-2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про стягнення пені,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (далі Луцька ОДПІ ГУ ДФС), Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області (далі ГУ ДКС України у Волинській області) про стягнення 336 720 грн. пені нарахованої на суму заборгованості з податку на додану вартість (далі ПДВ).

У заяві від 25 травня 2016 року позивач уточнила позовні вимоги, просила стягнути з Державного бюджету України 327 917 грн. 62 коп. пені нарахованої на суму заборгованості з ПДВ.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що невиконання відповідачами вимог пунктів 200.12 та 200.13 статті 200 Податкового кодексу України порушило право позивача на своєчасне отримання бюджетного відшкодування ПДВ. Таким чином утворилась заборгованість бюджету з відшкодування ПДВ, на яку, відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, нараховується пеня.

В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач-1 Луцька ОДПІ ГУ ДФС в поданому письмовому запереченні та представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали, з наступних підстав.

Відшкодування з Державного бюджету України надмірно сплаченого ПДВ є виключними повноваженнями податкових органів та органів Державного казначейства України, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості, у тому числі і пені нарахованої на таку заборгованість. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі за позовом ТзОВ «Аскоп-Україна» до ДПІ у Дніпровському районі м. Києва, ГУ ДКС України про стягнення бюджетного відшкодування з ПДВ.

Крім того, зазначає, що відповідно до пунктів 2, 3 Порядку формування та надсилання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України, Державного казначейства України 3 лютого 2011 № 68/23, органи державної податкової служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі протягом місяця, виходячи з наявних матеріалів, що можуть свідчити про підтвердження нарахування бюджетного відшкодування, забезпечують подання до центрального органу державної податкової служби зведеної інформації про можливі загальні обсяги відшкодування податку на додану вартість коштами у кожному регіоні у розрізі платників (щодо яких наявні зазначені матеріали) за деклараціями, сума заявленого бюджетного відшкодування податку на додану вартість за якими з урахуванням уточнюючих розрахунків становить 100 тис. грн. і більше. Структурний підрозділ центрального органу державної податкової служби, який здійснює адміністрування облікових та звітних показників, після отримання інформації здійснює протягом трьох робочих днів її ретельний аналіз та направляє отримані узагальнені матеріали органам державної податкової служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

На виконання вищезазначених норм, оскільки суми заявлених бюджетних відшкодувань ПДВ за кожною декларацією становлять більше 100 тис. грн., отримані дані щодо бюджетного відшкодування по деклараціях з ПДВ було включено до реєстрів та направлено до ДФС України. Після отримання підтвердження ДФС України бюджетного відшкодування на відповідні суми, Луцькою ОДПІ ГУ ДФС були передані висновки про суми відшкодування ПДВ до органів ДКС України.

Враховуючи вищевикладене, Луцька ОДПІ ГУ ДФС вважає, що відсутні правові підстави для стягнення пені, та просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач-2 ГУ ДКС України у Волинській області в поданих письмових запереченнях та представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили, мотивуючи тим, що нормами чинного законодавства органам Казначейства не надано повноважень нараховувати та виплачувати пеню на заборгованість з відшкодування ПДВ на підставі заяви та розрахунку, поданого платником податків. Посилаються на правомірність своїх дій при відшкодуванні бюджетної заборгованості з ПДВ на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 Просили в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов з таких підстав.

Судом встановлено, що в період з липня 2014 року по серпень 2014 року, з листопада 2014 року по грудень 2014 року, січня 2015 року по вересень 2015 року посадовими особами Луцької ОДПІ ГУ ДФС були проведені позапланові виїзні документальні перевірки правомірності нарахування субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_4 сум бюджетного відшкодування ПДВ за липень серпень 2014 року, листопад грудень 2014 року, січень вересень 2015 року.

За результатами проведених Луцькою ОДПІ ГУ ДФС перевірок складено акти та довідки, якими підтверджено відображення субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_4 у деклараціях за липень серпень 2014 року, листопад грудень 2014 року, січень вересень 2015 року бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 2 574 299 грн.

Кошти бюджетного відшкодування з ПДВ на рахунок у банку платника податків, у встановлені пунктами 200.12 та 200.12 статті 200 Податкового кодексу України строки, не перераховані, а відшкодовані з порушенням таких строків.

Відповідно до заяви від 26 лютого 2016 року позивач просила відшкодувати пеню на суму заборгованості з ПДВ за липень серпень 2014 року, листопад грудень 2014 року, січень травень 2015 року, липень 2015 року в сумі 336 720 грн..

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано статтею 200 Податкового кодексу України.

Відповідно до пунктів 200.7 та 200.10 статті 200 Податкового кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Згідно із пунктом 200.11 статті 200 Податкового кодексу України за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Перелік достатніх підстав, які надають право контролюючим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 200.12 та 200.13 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Судом встановлено, що Луцька ОДПІ ГУ ДФС за результатами перевірок визнала право фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на отримання бюджетного відшкодування ПДВ і підтвердила достовірність розрахунку заявленої до відшкодування суми, проте не подала у визначений законодавством строк до органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно із пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Таким чином, у разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 Податкового кодексу України вимог, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування контролюючим органом за результатами проведення камеральної чи документальної позапланової виїзної перевірки, цей орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Протягом п'яти операційних днів після отримання зазначеного висновку орган Державного казначейства України повинен видати платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

На суми податку, не відшкодовані протягом визначених статтею 200 Податкового кодексу України строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв'язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред'явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 3 червня 2014 року у справі №21-131а14, яка в силу частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Разом з тим, посилання Луцької ОДПІ ГУ ДФС на необхідність отримання узагальнених висновків про суми бюджетного відшкодування ПДВ від вищестоящого органу ДФС для здійснення виплати позивачу є безпідставними, так як, зазначене питання стосується порядку взаємодії органів всередині централізованої податкової системи, що регулюється відомчими нормативними документами. Втім правові механізми взаємодії між окремими ланками системи органів ДФС з метою посилення контролю за дотриманням податкового законодавства не можуть обмежувати законодавчо встановлені права платника, переносити у часі реалізацію таких прав (у тому числі права на отримання бюджетного відшкодування).

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 10 березня 2015 року у справі №К/800/56682/14.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що фізична особа-підприємець ОСОБА_4 має право на стягнення пені, нарахованої на заборгованість бюджету з відшкодування ПДВ.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії субєкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Всупереч наведеним вимогам відповідачі як субєкти владних повноважень не надали суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 пені в сумі 327 917 грн. 62 коп.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (43026, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 327 917 (триста двадцять сім тисяч девятсот сімнадцять) грн. 62 коп. пені на суму заборгованості з податку на додану вартість.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Луцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ідентифікаційний код юридичної особи 39497665) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (43026, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 3 367 (три тисячі триста шістдесят сім) грн. 20 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.Я. Ксензюк

Постанова в повному обсязі складена 30 травня 2016 року.