Справа № 333/8903/15-а(2-а/333/28/16)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2016 рокусправа № 333/8903/15-а провадження №2-а/333/28/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Добродняк І.Ю ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: Шелепової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2016 року по справі №333/8903/15-а (провадження №2-а/333/28/16) за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати незаконними дії управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя щодо виплати позивачу пенсії за період з травня по грудень 2015 року в розмірі 85 % призначеної пенсії;

- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя повернути позивачу кошти, утримані з його пенсії за період з травень по грудень 2015 року.

В обґрунтуванні заявлених вимог позивач посилався на неправомірність виплати йому 85% раніше призначеної пенсії у період травень-грудень 2015 року, оскільки вважає, що для цього були відсутні законодавчо визначені підстави. Позивач зазначав, що обмеження у розмірі виплачуваної пенсії тимчасово, у період з 01.04.2015р. по 31.12.2015р., запроваджено статтею 47 Закону №1058-IV в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII, але такі обмеження стосувалися лише працюючих пенсіонерів. Станом на 01.04.2015р. позивач був зареєстрованим як субєкт підприємницької діяльності фізична особа підприємець, але 29.04.2015р. до ЄДР внесено запис про припинення підприємницької діяльності. Не дивлячись на це, за травень 2015 року позивач знову отримав пенсію у розмірі 85% раніше призначеної. На своє звернення до відповідача, в якому повідомив про припинення підприємницької діяльності, позивач отримав відповідь суть якої зводилась до того, що поновлення виплати пенсії можливо лише після звернення до УПФУ з заявою відповідної форми, що передбачено 2.21 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року № 22-1. Позивач з такою відповіддю, якою фактично відмолено у поновленні виплати пенсії у раніше призначеному розмірі не погодився, оскільки вважав, що ним дотримано вимог Закону в частині повідомлення пенсійного органу щодо обставин, які випливають на виплату пенсії, при цьому, зазначає, що Законом не визначено спосіб, в який необхідно подати таке повідомлення до УПФУ. Позивач вказував на те, що оскільки Законом такий спосіб не визначений, то посилання пенсійного органу на необхідність подання заяви встановленого зразку є необґрунтованою підставою для відмови у виплаті пенсії у повному обсязі.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2016 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено. Постанова суду мотивована встановленими обставинами справи, які свідчать про те, що позивач не подавав до

пенсійного органу повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності від 29.04.2015р., у звязку з чим суд вказав на наявність вини позивача у неповідомленні УПФУ про обставини, які впливають на виплату пенсії і, як наслідок, вказав на правомірність виплати пенсії за період травень-грудень 2015 року у розмірі 85% раніше призначеної пенсії.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив: скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою зобовязати відповідача поновити виплату пенсії в призначеному розмірі з травня 2015 року. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо недотримання позивачем обовязку по повідомленню пенсійного органу про обставини, які впливають на розмір пенсії. Заявник апеляційної скарги посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України», та вказує на те, що законодавство України, у спірному випадку, не є чітким, оскільки Законом не визначено спосіб повідомлення пенсійного органу про обставини, що впливають на виплату пенсії, у звязку з чим не можливо стверджувати про те, що позивач не виконав покладеного на нього обовязку по повідомленню пенсійного органу про обставини, які впливають на виплату пенсії.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 26 грудня 2012 року ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Станом на 01.04.2015р. позивач мав статус фізичної особи-підприємця.

Починаючи з квітня 2015 року пенсія позивачу виплачується у розмірі 85 % призначеної пенсії, як працюючому пенсіонеру, відповідно до статті 47 Закону №1058-IV в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII (далі - Закон № 213-VIII).

29 квітня 2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис № 5083100 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції.

Отримавши в травні 2015 року пенсію у зменшеному розмірі, 04 червня 2015 року ОСОБА_2 направив відповідачу звернення, в якому повідомив УПФУ про припинення підприємницької діяльності з 29.04.2015р., про що до ЄДР внесено запис №5083100 та просив надати розяснення з приводу того, якими нормативними документами визначено обовязок подання до пенсійного органу заяви про перерахунок пенсії, подання паспорта, коду, трудової книжки, повідомлення про припинення підприємницької діяльності.

Листом від 17.06.2015р. за №112/С-9 УПФУ в Комунарському районі м.Запоріжжя, з посиланням на п. 2.21 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року № 22-1 (у редакції Постанови правління ПФУ від 07.07.2014 року №13-1) та ст. 16 цього Закону надав відповідь, зазначивши, що для перерахунку пенсії у зв'язку зі звільненням позивачу необхідно звернутись до Управління із заявою встановленого зразку, а також надати повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності.

Не погодившись з такою відповіддю пенсійного органу, якою фактично виплату пенсії у повному обсязі поставлено під умову надання зазначених документів, позивач звернувся з позовом до суду.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованісті заявлених вимог з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Закону № 1058-IV, пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону № 1058-IV (зі змінами внесеними Законом №213-VIII від 02.03.2015р., у редакції на час виникнення спірних правовідносин) тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року:

у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", „Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Як слідує з аналізу вказаної норми права, єдиною підставою для зменшення розміру призначеної пенсії є саме факт роботи на інших посадах/роботах та раніше призначена пенсія особі відповідно до статті 47 Закону № 1058-IV, повинна перевищувати 150 відсотків прожиткового мінімуму.

Тобто, призначена особі пенсія виплачується в розмірі 85 відсотків від призначеного розміру лише в разі доведення факту працевлаштування пенсіонера та лише на період його роботи.

Як зазначено вище, 29 квітня 2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис № 5083100 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції.

Отже, починаючи з 29 квітня 2015 року позивач не перебуває у статусі працюючого пенсіонера, а відтак відпали законодавчо визначені підстави для виплати позивачу пенсії в зменшеному розмірі.

Пунктом 3 частини 2 статті 16 Закону № 1058-IV закріплено обовязок застрахованої особи повідомити територіальний орган Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

Таким чином, обовязком застрахованої особи є повідомлення пенсійному органу про обставини, що впливають на виплату пенсії.

В той же час, вказаним Законом, не визначено порядку (способу) такого повідомлення та не визначено того, що не дотримання такого порядку (способу) унеможливлює, зокрема, поновлення виплати пенсії в раніше призначеному розмірі.

Судом встановлено, що позивачем обовязок щодо повідомлення виконано шляхом направлення УПФУ звернення, в якому він повідомив про зміну свого статусу (припинення підприємницької діяльності), а тому надання звернення замість заяви не може бути обґрунтованою підставою для відмови у поновленні виплати пенсії у раніше призначеному розмірі. У даному випадку є визначальним сам факт повідомлення пенсійного органу про певні обставини, які впливають на виплату пенсії і такі обставини були доведені до відома пенсійного органу, що не заперечувалось останнім.

Необгрунтованим колегія суддів вважає і посилання УПФУ в листі від 17.06.2015р. на можливість поновлення виплати пенсії у раніше призначеному розмірі за умови надання позивачем повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності, оскільки вказана інформація є загальнодоступною, у звязку з чим УПФУ не було позбавлено можливості самостійно перевірити відомості, які наведені позивачем у його зверненні щодо припинення підприємницької діяльності. Відповідач не навів жодних обставин, які б свідчили про обєктивну неможливість перевірки таких відомостей, а отже колегія суддів вважає, що у спірному випадку відповідач діяв не добросовісно, зазначивши про можливість поновлення виплати пенсії лише після надання позивачем повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності. Сам по собі обовязок застрахованої особи подати на вимогу територіального органу Пенсійного фонду документи, що засвідчують відомості, які мають бути занесені або містяться в її персональній обліковій картці в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування (п.2 ч.2 ст.16 Закону № 1058-IV) не може бути підставою для висновку щодо правомірності дій пенсійного органу, оскільки, на думку колегії суддів, такий обовязок застрахованої особи щодо підтвердження персональних відомостей виникає за умови, якщо така інформація не знаходиться в загальному доступі та не може бути самостійно перевірена пенсійним органом.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що дії УПФУ по виплаті ОСОБА_2 пенсії за період з 01 травня 2015 року по 31 грудня 2015 року в розмірі 85 % раніше призначеної пенсії слід визнати незаконними, з зобов'язанням відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоотримані суми пенсії за вказаний період.

В апеляційній скарзі позивач просить зобовязати УПФУ поновити виплату пенсії в призначеному розмірі з травня 2015 року, але вказані вимоги не були заявлені позивачем під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги, в цій частині, є безпідставними.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та в силу п.4 ст.202 КАС України, є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст. 198, ст. 202, 205, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 березня 2016 року по справі №333/8903/15-а (провадження №2-а/333/28/16) скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя щодо виплати ОСОБА_2 пенсії за період з 01 травня 2015 року по 31 грудня 2015 року в розмірі 85 % раніше призначеної пенсії незаконними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м.Запоріжжя нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоотримані суми пенсії за період з 01 травня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст постанови виготовлено 27.05.2016р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська