Справа № 822/38/16
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/38/16

Головуючий у 1-й інстанції: Данилюк У.Т.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

24 травня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу посадової особи Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області (голова суду) в особі ОСОБА_4 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до посадової особи Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області (голова суду) в особі ОСОБА_4 про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до посадової особи Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області (голова суду) в особі ОСОБА_4 про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Крім того, 06 травня 2016 року на адресу Вінницького апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_2 надійшли заяви, зокрема, щодо відповідності доступу до публічної інформації у даній справі (заяві №1), про факт порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права у вказаній справі (заява №2), щодо ненадання судом відповідного процесуального рішення (заява №3). У вказаних заявах позивач просить ухвалити судом апеляційної інстанції процесуальне рішення.

Однак, в судовому засіданні перед початком розгляду справи колегією суддів апеляційної інстанції, було детально розглянуто вказані заяви та надано роз'яснення щодо кожної окремо. Крім того, на вказані заяви також письмово надано відповіді керівником апарату Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.05.2016 року за №К-96-16 02.7-13/5922/2016, №К-98-16 02.7-13/5922/2016 та відповідь заступником голови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.05.2016 року за №К-105-16 02.7-13/5922/2016

В судовому засіданні позивач та представник позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просили суд залишити її без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року - без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та представника позивача, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про клопотання щодо повідомлення засудженому дати надходження матеріалів справи до суду від 19.10.2015 р., в якій просив повідомити його , ОСОБА_2, встановленим порядком, вхідний номер та дату надходження матеріалів справи 688/3462/15-к №1-о/688/1/15 із апеляційної інстанції до Старокостянтинівського районного суду на розгляд.

Доказів надання відповіді на таку заяву відповідачем не надано, хоча ним було підтверджено її отримання.

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягала у ненаданні відповіді на запит ОСОБА_2 від 19 жовтня 2015 року. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Законом України "Про доступ до публічної інформації" №2939-VI (далі - Закон №2939-VI) визначено порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Так, згідно ст.1,3 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно ч.3 ст.9 Закону №2939-VI перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб'єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.

Суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є (ст.12 Закону №2939-VI):

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Статтею 13 Закону №2939-VI передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Порядок оформлення запитів на інформацію визначено у ст. 19 Закону №2939-VI.

Згідно вказаної статті запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Письмовий запит подається в довільній формі.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

При цьому, згідно ст. 24 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI, голова місцевого суду представляє суд як орган державної влади у зносинах з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами.

Враховуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що право позивача на доступ до публічної інформації було порушене. При цьому суд робить висновок, що розпорядником публічної інформації є Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області, а відповідальною особою з питань доступу до публічної інформації є його керівник, тобто голова суду у відповідності до його повноважень, визначених ст.24 Закону №2453-VI.

Відповідач вказує на те, що клопотання ОСОБА_2 підлягало розгляду в порядку кримінального судочинства, тому воно не є предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства, про що суд зазначає наступне.

Зокрема, рішенням Ради суддів України № 43 від 23.09.2011 щодо застосування Закону України "Про доступ до публічної інформації" висловлено позицію, згідно якої отримання інформації по відправленню правосуддя здійснюється виключно відповідно до процесуальних законів, Законів України "Про судоустрій і статус суддів", "Про доступ до судових рішень", і не є предметом регулювання Законом України "Про доступ до публічної інформації". Розгляд суддями цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не відноситься до владних управлінських функцій, внаслідок чого суди не є розпорядниками інформації при здійснені судочинства в розумінні частини першої частини першої статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Однак суд звертає увагу на те, що позивач не звертався із заявою (клопотанням) про надання йому інформації про рух кримінальної справи, або по відправленню правосуддя по справі, де він є заявником. Позивач запитував інформацію, яка стосується прийняття вхідної документації канцелярією суду, а саме дані щодо вхідного номеру та дати надходження матеріалів справи.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25 червня 2013 року у справі Молодіжна ініціатива з прав людини проти Сербії (заява №48135/06) відмічено, зокрема, що право на доступ до інформації органів державної влади є одним з основоположних прав людини, які повинні бути забезпечені на національному рівні шляхом ухвалення комплексного законодавства, в основі якого буде покладено принцип максимального розкриття інформації зі встановленням презумпції, що вся інформація буде доступною і підлягатиме лише невеликій кількості винятків і обмежень.

На орган державної влади, який хоче відмовити у доступі, повинен накладатися тягар доведення того, що інформація підпадає під дію системи винятків. Закон про доступ до інформації повинен, у разі неузгодженості, мати перевагу перед іншими законодавчими актами.

Таким чином, з огляду на ненадання відповідачем відповіді на заяву ОСОБА_2 від 19.10.2015 року, суд приходить до висновку, що відповідачем було допущено протиправну бездіяльність, що виразилась у ненаданні відповіді на такий запит.

Що стосується твердження відповідача про те, що заяву ОСОБА_2 було передано судді Бондарчук Л.А., а відразу ж після надходження кримінального провадження суддею Бондарчук Л.А. та захисником ОСОБА_2 ОСОБА_5 було узгоджено дату судового розгляду кримінального провадження, суд вважає, що такі обставини жодним чином не свідчать про надання запитувачу інформації, яку він просив надати. До того ж, позивач відмічає, що вказаний адвокат лише надає йому допомогу в захисті; про час та дату розгляду справи останній його не повідомляв, а позивач дізнався про розгляд справи випадково - шляхом надання усної інформації працівником канцелярії суду після його особистого усного звернення.

З огляду на визнання протиправною бездіяльності відповідача, оскільки жодних дій, спрямованих на розгляд та надання відповіді на запит ОСОБА_2 ним вчинено не було, з метою захисту порушених прав позивача, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання відповідача надати ОСОБА_2 відповідь на запит від 19 жовтня 2015 року відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу посадової особи Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області (голова суду) в особі ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7