Справа № 444/728/16-а
Суддя: Зеліско Р. Й.
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 444/728/16-а
Провадження № 2-а/444/42/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2016 року Жовківський районний суд Львіської області в складі :

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

при секретарі Козакевич Р.В., Петришин М.Є.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовква адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Малехівської сільської ради, третя особа: ОСОБА_6 про визнання дій Малехівської сільської ради протиправними та визнання рішень Малехівської сільської ради нечинними

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Малехівської сільської ради, третя особа: ОСОБА_6 про визнання дій Малехівської сільської ради протиправними та визнання рішень Малехівської сільської ради нечинними. Свою вимогу мотивує тим, що є власником будинку в. с. Малехів по вул. Дорошенка, 7, Жовківського району Львівської області і проживає за вказаною адресою. Для обслуговування житлового будинку була передана у приватну власність земельна ділянка ОСОБА_7 відповідно до рішення Малехівської сільської ради №24 від 12.05.1994 року. ОСОБА_7 було видано державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,0805 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд від 21.12.2012 року, власнику на той час будинку №7 по вул. Дорошенка в с.Малехів.

28 жовтня 2013 року земельна ділянка ОСОБА_7 була відчужена позивачу у відповідності до договору довічного утримання (щодо земельної ділянки). Позивач є власником земельної ділянки, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.10.2013 року.

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку від 21.12.2012 року згідно з актом встановлення в натурі меж земельної ділянки від точки В до точки А проходить спільна межа земельної ділянки її будинку №7 із будинком №14 А по вул.Дорошенка, власником якого є ОСОБА_6 відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.12.2006 року. Їх будинки поєднані спільним заїздом до господарств.

Відповідачем прийнято рішення №13 від 07.07.2015 року, яким надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення /відновлення меж/ земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_6 Громадянка ОСОБА_6отримала дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будинку орієнтованою площею 0,16000 га та зобов'язувалась п.3 вказаного рішення виготовлену та погоджену технічну документацію представити на затвердження Малехівській сільській раді.

ОСОБА_6 подала заяву до сільської ради щодо погодження плану та межі земельної ділянки по вул.Дорошенка,14А в с. Малехів Жовківського району Львівської області між ОСОБА_1 орієнтовною площею 0,1637 га. Перша сесія шостого демократичного скликання 15.10.2015 року приймає рішення ,яким погоджує план та межі земельної ділянки по вул. Дорошенка,14А.

Рішенням №13 від 07.07.2015 року гр. ОСОБА_6 зобов'язувалась подати на затвердження погоджену технічну документацію із землеустрою, що передбачає передачу у приватну власність земельної ділянки для обслуговування жилого будинку.

Позивач вважає, що фактично одним оскаржуваним рішенням внесено зміни в генеральний план села усупереч закону та надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою гр. ОСОБА_6 з метою подальшого затвердження такої та передачею у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_6 з невірними межами разом із спільним заїздом до господарств.

Відділом містобудування та архітектури Жовківської районної адміністрації листом від 24.07.2015 року за №264 надана відповідь на звернення Малехівської сільської ради, що спільний заїзд не може бути ліквідований без згоди користувачів, а приватизація земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Доршенка, 14А гр..ОСОБА_6 можлива лише в існуючих межах. Незважаючи на те, сільською радою погоджується технічна документація гр. ОСОБА_6, що є незаконним внесенням змін в генеральний план села з ліквідацією заїзду ,який передбачений генеральним планом села, правовстановлюючими документами на земельну ділянку ,що передана у приватну власність для обслуговування житлового будинку №7 по вул.Дорошенка в с.Малехів. Позивач вважає, що погоджуючи виготовлену технічну документацію із землеустрою оскаржуваним рішенням сільська рада фактично позбавляє її адресного заїзду до будинковолодіння.

Позивач стверджує, що неодноразово подавала заяви до відповідача та просила скасувати оскаржуване рішення, оскільки таке внесення змін в генеральний план села є незаконним та скасовує спільний заїзд. Сільською радою повідомлено, що відповідно до протоколу №1 засідання комісії з питань земельних відносин від 04.02.2016 року надано пропозиції про скасування рішення №24 від 15.10.2015 року, але за результатами голосування рішення про скасування №24 від 15.10.2015 року не прийнято без мотивації таких дій на сесії сільської ради 11.02.2016 року.

Відповідачем повідомлено листом від 22.03.2016 року, що рішення сільською радою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі по вул.Дорошенка, 14А ще не приймалось. Виходячи із позиції сільської ради, яка незаконно погоджує такий проект землеустрою усупереч висновку земельної комісії сільської ради та головного архітектора району, передбачуваним є наступне рішення сільської ради про затвердження проекту землеустрою та передачу у приватну власність земельної ділянки разом із спільним заїздом.

Просить винести постанову якою визнати дії Малехівської сільської ради протиправними та визнати рішення Малехіської сільської ради №24 від 15.10.2015 року «Про погодження плану та межі земельної ділянки по вул. Дорошенка, 14 А гр. ОСОБА_6А.», рішення №13 від 07.07.2015 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі гр. ОСОБА_6А.» в частині по пункт про погодження технічної документації нечинними та стягнути в її користь судові витрати.

В судовому засіданні позивач та її представник вимоги викладені у позовній заяві підтримав в повному обсязі. Просять позов задоволити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили повністю та пояснили, що згідно генерального плану забудови села заїзд між суміжними ділянками позивачки та третьої особи не передбачений, дії та рішення Малехівської сільської ради не порушують жодним чином прав позивачки, просить у задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_6 проти позовних вимог заперечила повністю та пояснила, що їй достеменно відомо, що в свій час заїзд до ділянки ОСОБА_7 було дозволено власнику будинку на цій ділянці саме попередніми користувачами, а саме, її батьками : ОСОБА_8 (батьком ОСОБА_6А.), матірю, ОСОБА_9, коли вони отримали дозвіл на будівництво будинку на присадибній ділянці брата чоловіка ОСОБА_10 .

Тобто, проїзд виник не на підставі генерального плану забудови села, а на підставі домовленості між попередніми користувачами суміжних земельних ділянок. Саме в такому розмірі він і зберігається на сьогоднішній день, оскільки сільська рада не приймала жодних рішень ні щодо його встановлення, ні щодо ліквідації. Вважає, що дії та рішення Малехівської сільської ради не порушують жодним чином прав позивачки, просить у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_5 проти позовних вимог заперечила повністю та підтримали свої письмові заперечення зі змісту яких вбачається, що на час звернення до суду немає підтвердження про те, що позивач є власником ділянки, яка є суміжною із ділянкою ОСОБА_6, дозвіл на погодження технічної документації якої було винесено оскаржувані рішення. Оскільки у своїх доводах позивачка покликається на право власності згідно державного акта про право власності на землю, виданого 27.12.2012р., витягу з реєстру речових прав від 28.10.2013р. та договору довічного утримання від 28.10.2013р., проте звернулась до суду у 2016р., коли попередній власник земельної ділянки, ОСОБА_7, помер. Відповідно, доказів, які б підтверджували належним чином зареєстроване право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку після смерті ОСОБА_7 станом на 2016р. не надано. Окрім цього, позивач попри твердження щодо внесення змін в генеральний план села та позбавлення її «адресного заїзду» до будинковолодіння не надано ні викопіювання із «генерального плану села", ні не вказано, яким саме чином оскаржувані рішення позбаляють її проїзду до власної ділянки. А саме, не вказано, яким чином рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації та виділення меж земельної ділянки ОСОБА_6 порушує праваОСОБА_1 щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою.

З доводів ОСОБА_1, з яким погоджується третя особа ОСОБА_6, та які було взято до уваги Малехівською сільською радою при винесенні рішень щодо висновку Головного архітектора району № 264 від 24.07.2015 р. вбачається, що проїзд між двома ділянками позивачки та третьої особи є у спільному користуванні, тобто, він все таки існує і його розподіл можливий за умови спільної згоди співвласників. Тоді як приватизація земельної ділянки ОСОБА_6 є можливою у встановлених межах.

Тобто, приватизація ділянки ОСОБА_11 у встановлених межах буде можлива згідно представленої технічної документації. Тоді як право на спільний проїзд обох сусідів за ними зберігається, що вбачається з технічної документації встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_6 Усі твердження про нібито в майбутньому порушені правапозивачки не заслуговують на увагу, оскільки у таких доводах немає жодної конкретики: яка площа так званого «адресного» проїзду до її будинковолодіння повинна відповідати законом встановленим межам, хто і коли встановив ці межі, які розміри так званого проїзду відносно генерального плану села, коли і ким були встановлені на час винесення оскаржуваних рішень, яке цільове призначення земельної ділянки, яку позивач вважає за можливе відвести собі на зручний підїзд до будинку.

Водночас, з викопіювання плану забудови села, затвердженої сільським головою Малехівської сільської ради вбачається, що земельні ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 межують одна з одною та проїзд між ними відсутній. З огляду на це, позивачкою не вказується, чи на наданій третій особі земельній ділянці знаходяться землі загального користування в розумінні ст.83 ЗК України,а саме проїзд, якщо б такий мав місце, то не встановлено місце його розташування та його розміри.

Крім того, ОСОБА_6А достеменно відомо, що в свій час заїзд до ділянки ОСОБА_7 було дозволено власнику будинку на цій ділянці саме попередніми користувачами, а саме, її батьками : ОСОБА_8 (батьком ОСОБА_6А.), матірю, ОСОБА_9, коли вони отримали дозвіл на будівництво будинку на присадибній ділянці брата чоловіка ОСОБА_10 .

Тобто, проїзд виник не на підставі генерального плану забудови села, а на підставі домовленості між попередніми користувачами суміжних земельних ділянок. Саме в такому розмірі він і зберігається на сьогоднішній день, оскільки сільська рада не приймала жодних рішень ні щодо його встановлення, ні щодо ліквідації. Відповідно, слід погодитись із твердженнями головного архітектора району ОСОБА_12, що проїзд існує лише за домовленістю на спільній ділянці сторін, тому при прийнятті рішення відповідачем вимоги Закону ні щодо дотримання плану забудови села, ні щодо дотримання Конституції та Земельного кодексу порушені не були.

З огляду на це, вважає, що підстав для задоволення позову позивача немає, усі твердження про порушення прав позивачки стосуються майбутнього, коли ОСОБА_6 набуде земельну ділянку у власність. До того ж, у випадку потреби додаткового розміру уже існуючого проїзду, позивачка матиме право на звернення вже до власниці земельної ділянки, ОСОБА_6, для встановлення сервітуту. Однак на даний час вважають, що право ОСОБА_1 не порушено. Враховуючи вище викладене, просять суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Свідок ОСОБА_10 повідомив, що в 1964 році отримав дозвіл на будівництво житлового будинку по вулиці Дорошенка, 14 А ( раніше Космонавтів) в селі Малехів на присадибній ділянці свого брата-Гамоти ОСОБА_13. Коли розпочали будівництво, зробив підїзд до своєї будови, яким в подальшому користувався. Сусід ОСОБА_7 також проводив будівництво свого будинку і возив будматеріали на свою будову через проїзд, який був зроблений ОСОБА_10 Свідок стверджує, що проїзд виник не на підставі генерального плану забудови села, а на підставі домовленості між ним та ОСОБА_7 Саме в такому розмірі він і зберігається на сьогоднішній день, оскільки сільська рада не приймала жодних рішень ні щодо його встановлення, ні щодо ліквідації.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, третьої особи та її представника, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення у звязку з наступним.

Ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 24 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільовового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив) (ч. 1, 2 ст. 103 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституціїабо законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Частиною 3 п. б)та г)цієї статті передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вважає, що рішення рішення Малехівської сільської ради № 24 від 15.10.2015 року " Про погодження плану та межі земельної ділянки по вул. Дорошенка, 14 А гр. ОСОБА_6 ", рішення № 13 від 07.07.2015 року "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі гр. ОСОБА_6 прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ст. 71 ч. 1 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 71 ч. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представником відповідача в судовому засіданні представлено лист Малехівської сільської ради від 26.02.2016 року № 74/02-14 , витяг з протоколу від 07.07.2015 року та витяг з протоколу від 15.10.2015 року. З витягів з протоколів від 07.07.2015 року та від 15.10.2015 року вбачається, що гр. ОСОБА_6 було погоджено план ( картографічні матеріали) та межі земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтованою площею 0, 1637 га по вул. Дорошенка, 14 А в с. Малехів, Жовківського району Львівської області та надано дозвіл гр. ОСОБА_6 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтованою площею 0,1600 га по вул. Дорошенка, 14 А в с. Малехів, Жовківського району Львівської області.

Крім того представник відповідача в судовому засіданні повідомив, що комісією з питань земельних відносин Малехівської сільської ради надано пропозицію для врегулювання конфлікту щодо встановлення меж земельних ділянок між земельними ділянками гр. ОСОБА_6 та земельною ділянкою гр. ОСОБА_1 та накладення сервітуту на земельну ділянку ( частину заїзду -підїзду) орієнтованою площею 37 кв. м по вул. Дорошенка 14 А в с. Малехів, Жовківського району Львівської області, що буде входити в приватну власність гр. ОСОБА_6

З викопіювання плану забудови села, затвердженого сільським головою Малехівської сільської ради Жовківського району вбачається, що земельні ділянки гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 межуть одна з одною, проїзд між ними відсутній.

П. 34 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської ради вирішуються відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

У відповідності до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України сільська, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У зв"язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення, оскільки рішення Малехівської сільської ради № 24 від 15.10.2015 року " Про погодження плану та межі земельної ділянки по вул. Дорошенка, 14 А гр. ОСОБА_6 ", рішення № 13 від 07.07.2015 року "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі гр. ОСОБА_6 " прийняті без порушення вимог законодавства.

Оскільки позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, суд відмовляє у стягненні судових витрат на користь позивача.

Керуючись ст., ст. ст. ст. 7-14, 71, 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У позовних вимогах ОСОБА_1 про визнання дій Малехівської сільської ради протиправними та визнання рішення Малехівської сільської ради № 24 від 15.10.2015 року "Про погодження плану та межі земельної ділянки по вул. Дорошенка, 14 А гр. ОСОБА_6А." та рішення Малехівської сільської ради № 13 від 07.07.2015 року "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі гр. ОСОБА_6А." в частині по п. 3 про погодження технічної документації нечинними - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського адміністративного апеляційного суду через Жовківський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом ч. 3 ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р. Й. Зеліско