Справа № 826/19173/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 травня 2016 року № 826/19173/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м.Києві, державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Демченко Марини Олександрівни
провизнання протиправним рішення № 22347931 від 24.06.2015 та зобов'язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання протиправним рішення № 22347931 від 24.06.2015 та зобов'язання вчинити дії.

23.11.2015 позивачем через канцелярію суду подано уточнену позовну заяву, в якій, зокрема, відповідачем 2 по справі визначено державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Демченко Марину Олександрівну. Зазначені уточнення прийняті судом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачами було відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності - приватна на 1/2 частини квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 за відсутності на те правових підстав, оскільки державному реєстратору було подано вичерпний пакет документів для проведення відповідної реєстраційної дії. Також позивач зазначив про те, що відмова у проведення державної реєстрації обґрунтована, зокрема, посиланням на пункт 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 3502/5 від 12.12.2011 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 за № 1429/20167, яким передбачено умови скасування записів державного реєстратора, а не здійснення державної реєстрації права власності.

Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідачі проти позовних вимог заперечили, через канцелярію суду відповідачем 1 були подані письмові заперечення на адміністративний позов, в яких він просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення на адміністративний позов відповідачі обґрунтовують тим, що за результатами розгляду поданих позивачем документів було встановлено, що вказані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, зокрема, за результатами консолідованих пошуків встановлено, що на об'єкт - за адресою АДРЕСА_1, відкрито розділ та зареєстровано право власності (номер запису про право власності 294933, рішення державного реєстратора Малишева М.С. № 760819 від 07.03.2013) - спільна сумісна власність, власники ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12.06.2012.

Представник відповідачів у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог та просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

В С Т А Н О В И В:

22.07.2014 Апеляційним судом міста Києва за результатами розгляду апеляційних скарг ОСОБА_5, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_1, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12.03.2013, ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 17.03.2014 про відмову у задоволенні заяви про роз'яснення рішення, ухвалу Дарницького районного суду м. Києва під 17.03.2014 про відмову у задоволенні заяви про виправлення описки у рішенні у справі № 753/11944/13 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про припинення правовідношення та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визначення частки у спільній сумісній власності та визначення порядку користування квартирою прийнято рішення, яким апеляційну скаргу на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12.03.2013 задоволено частково, рішення скасоване та ухвалене нове, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено, визнано за ОСОБА_4 та за ОСОБА_1 право власності за кожним по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1, визначено порядок користування квартирою №105 в будинку №15 по проспекту Петра Григоренка в місті Києві, виділивши у користування ОСОБА_4 жилі кімнати площею 18,6м2 і 18,7м2, а також лоджію, вихід на яку є з кімнати площею 18,7м2, а у користування ОСОБА_1 виділивши жилі кімнати площею 23,6м2 і 14,7м2; місця загального користування залишивши у спільному користуванні сторін., у задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовлено та відхилено апеляційні скарги на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 17.03.2014 та ухвалу Дарницького районного суду м. Києва під 17.03.2014.

29.05.2015 ОСОБА_1 подано до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності форма власності: спільна часткова на 1/2 квартири що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка зареєстрована за номером 11636034. До зазначеної заяви відповідно до картки прийому заяви № 21706617 від 29.05.2015 було додано технічний паспорт + копія, рішення суду від 22.07.2014, ухвала суду від 24.09.2014 + копія, ухвала суду від 24.09.2014 + копія, додаткове рішення від 24.09.2014 + копія, копія паспорту.

10.06.2015 державним реєстратором прав на нерухоме майно Демченко Мариною Олександрівною, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятої 29.05.2015 за реєстраційним номером 11636034 у зв'язку з встановленням відсутності у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, визначених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визначених Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013 прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким зупинено розгляд заяви та запропоновано надати до матеріалів реєстраційної справи копію рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12.03.2013.

16.06.2015 ОСОБА_1 подано до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12.03.2013 у справі № 753/11944/13-ц.

24.06.2015 державним реєстратором прав на нерухоме майно Демченко Мариною Олександрівною, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятої 29.05.2015 за реєстраційним номером 11636034 встановлено, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують - в процесі здійснення пошуків у державному реєстрі було отримано інформацію щодо зареєстрованого права на об'єкт нерухомості № 294933, щодо квартири № 105, що розташована по пр-ту П. Григоренка, 15, а саме, на даний об'єкт вже відкрито розділ та зареєстровано право власності на приватну, спільну сумісну власність, розміром частки 1 за громадянами - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на підставі рішення суду № 2-1124/12 від 12.06.2012 прийнятого Дарницьким районним судом міста Києва, у зв'язку з чим прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №22347931.

ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням №22347931 від 24.06.2015 та вважаючи його таким, що підлягає скасуванню звернувся з відповідним позовом до суду

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, у тому числі, право власності на нерухоме майно.

Частиною першою статті 15 зазначеного Закону встановлено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов'язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 21 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1141 від 26.10.2011 встановлено, що у разі проведення державної реєстрації виникнення права власності на нерухоме майно державний реєстратор вносить до запису про право власності та суб'єкта цього права такі відомості: щодо суб'єкта права власності, форма власності; вид спільної власності (у разі, коли майно належить на праві спільної власності); розмір частки у праві спільної власності (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності0, підстава для виникнення права власності, підстава для внесення запису про право власності та суб'єкта цього права, реєстраційний номер, дата і час реєстрації заяви, на підставі якої проводиться державна реєстрація прав, прізвище, ім'я та по батькові державного реєстратора, найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу.

Частиною першою статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4 2 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Частинами другою та четвертою статті 24 зазначеного Закону встановлено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.05.2015 за реєстраційним номером 11636034 була подана позивачем щодо реєстрації на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 22.07.2014 у справі № 753/11944/13, яким визнано за ОСОБА_4 та за ОСОБА_1 право власності за кожним по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1, визначено порядок користування квартирою №105 в будинку №15 по проспекту Петра Григоренка в місті Києві, виділивши у користування ОСОБА_4 жилі кімнати площею 18,6м2 і 18,7м2, а також лоджію, вихід на яку є з кімнати площею 18,7м2, а у користування ОСОБА_1 - жилі кімнати площею 23,6м2 і 14,7м2; місця загального користування залишивши у спільному користуванні сторін.

Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №22347931 від 16.06.2015 мотивоване тим, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, яке полягає в тому, що в процесі здійснення пошуків у державному реєстрі було отримано інформацію щодо зареєстрованого права на об'єкт нерухомості № 294933, щодо квартири № 105, що розташована по пр-ту П. Григоренка, 15, а саме, на даний об'єкт вже відкрито розділ та зареєстровано право власності на приватну спільну сумісну у власність, розміром частки 1 за громадянами - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на підставі рішення суду № 2-1124/12 від 12.06.2012 прийнятого Дарницьким районним судом міста Києва.

Частиною першою статті 356 Цивільного кодексу України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Статтею 361 Цивільного кодексу України встановлено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно з частиною першою статті 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до частини другої статті 369 Цивільного кодексу України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Таким чином право спільної часткової власності та право спільної сумісної власності не є тотожними, зокрема, у першому випадку співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності, у той час, як розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Отже, оскільки позивач просила зареєструвати за нею право спільної часткової власності на підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 22.07.2014 у справі №753/11944/13, а саме, право спільної часткової власності на 1/2 на квартиру № 105, що розташована по пр-ту П. Григоренка, 15, у той час, як на зазначену квартиру було зареєстровано за нею та ОСОБА_4 право приватної спільної сумісної власності на підставі рішення Дарницьким районним судом міста Києва від 12.06.2012 у справі №2-1124/12, факт наявності інформації щодо зареєстрованого права на об'єкт нерухомості № 294933 не може бути підставою для висновку про те, що подані позивачем для здійснення державної реєстрації документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Інших обставин, які могли бути підставами для відмови позивачу в здійснення державної реєстрації права власності форма власності: спільна часткова на 1/2 квартири що розташована за адресою: АДРЕСА_1, крім зазначених відповідачами не наведено, а судом з наявних матеріалах справи документів не встановлено.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним рішення № 22347931 від 24.06.2015.

Оскільки позовна вимога щодо зобов'язання відповідача 1 зареєструвати право власності позивача на 1/2 квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 22.07.2014 спрямована на майбутній захист прав, свобод та інтересів позивача, які на час розгляду справи не були порушені, суд дійшов висновку про безпідставність заявленої позовної вимоги.

Частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що судом рішення № 22347931 від 24.06.2015 визнано протиправним суд дійшов висновку про наявність підстав для виходу за межі позовних вимог та зобов'язання відповідача 2 повторно розглянути заяву позивача подану 29.05.2015 за реєстраційним номером 11636034.

При цьому суд звертає увагу на обов'язковість врахування висновків суду під час повторного розгляду заяви позивача.

З огляду на зазначене, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов - задовольнити частково.

2. Вийти за межі позовних вимог.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Демченко Марини Олександрівни № 22347931 від 24.06.2015.

4. Зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Демченко Марину Олександрівну повторно розглянути заяву ОСОБА_1 поданої 29.05.2015 за реєстраційним номером 11636034.

5. В решті позовних вимог - відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов