Справа № 814/3825/15
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/3825/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Федусик А.Г.,

суддів Шевчук О.А. та Зуєвої Л.Є.,

при секретарі Пальоній І.М.,

за участю: представників апелянта ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_3 апеляційну скаргу Приватного підприємства "Южноукраїнський комбінат харчування" на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Южноукраїнський комбінат харчування" до Южноукраїнської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення та визнання неправомірними дій,-

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2015 року Приватне підприємство "Южноукраїнський комбінат харчування" (далі ПП) звернулось до суду з адміністративним позовом до Южноукраїнської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Миколаївській області (далі ДФС) про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 17 липня 2015 року № НОМЕР_1, а також визнання неправомірним нарахування пені в розмірі 20107,99 грн..

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року позовні вимоги було залишено без задоволення.

Не погоджуючись з постановою суду, ПП подало апеляційну скаргу, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ДФС 06 липня 2015 року було проведено перевірку своєчасності сплати ПДВ до бюджету. Перевіркою встановлено, що на порушення п.57.1 ст.57 ПК України позивачем несвоєчасно сплачено самостійно визначене грошове зобовязання з ПДВ за податковою декларацією від 19 травня 2015 року, про що було складено акт №134/14-09-15/36230520. Сума заборгованості станом на 30 травня 2015 року складала 133777,69 грн., яка сплачена була 02 червня 2015 року.

На підставі акту перевірки було винесено податкове повідомлення-рішення від 17 липня 2015 року № НОМЕР_1, яким нараховано штраф у розмірі 13377,77 грн..

Також позивачу була нарахована пеня в розмірі 20107,99 грн. у звязку з наданням уточнюючих розрахунків з ПДВ. Нарахування пені стало підставою виникнення розбіжності розміру позитивного сальдо станом на 31 грудня 2014 року за даними позивача і ОДПІ.

Винесення вказаного повідомлення-рішення та нарахування пені і стало підставою для звернення ПП з позовом до суду.

Вирішуючи справу та відмовляючи в задоволенні вимог, суд першої інстанції, на ряду з іншим, виходив з того, що відповідач, який є субєктом владних повноважень, повністю довів законність нарахування пені за 2014-2015 роки та винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх правильними з огляду на наступне.

Так, подаючи адміністративний позов та оскаржуючи податкове повідомлення-рішення, ПП вказувало на наявність на його особовому рахунку переплати, що підтверджується актом від 21 січня 2014 року № 1120-20, з кого вбачається, що станом на 31 грудня 2013 року позитивне сальдо розрахунків з бюджетом складало 1401,30 грн..

Згідно акту від 19 січня 2015 року № 999-20 станом на 31 грудня 2014 року позитивне сальдо розрахунків з бюджетом складало 520013,66 грн..

В 2014 році позивачем задекларовано ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету, у розмірі 1872621,00 грн..

Відповідно до положень п.п.50.1 ст.50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

На виконання вказаних положень в грудні 2014 року і січні-березні 2015 року позивач подавав до ОДПІ уточнюючі розрахунки податкових зобовязань з ПДВ, в яких самостійно нараховував штраф.

За змістом статті 129 ПК України вбачається, що пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу.

Нарахування пені розпочинається при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом.

Нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

Пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.

ОДПІ у відповідності з ПК України пеня нараховувалася починаючи від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання за відповідний період. З картки особового рахунку позивача, наданої відповідачем, вбачається, що сума нарахованої пені погашалася з переплати у день нарахування пені.

З аналізу викладених положень ПК України випливає, що дії ОДПІ по нарахуванню позивачу пені починаючи з граничного строку сплати грошового зобов'язання за відповідний період і до подання уточнюючого розрахунку, є правомірними.

Розбіжність у розрахунках з ПДВ виникла внаслідок нарахування відповідачем пені, правомірність якої доведена під час судового розгляду справи, в тому числі і в суді першої інстанції.

Також, згідно картки особового рахунку станом на 29 травня 2015 року позивач мав переплату з ПДВ у сумі 51655,31 грн..

19 травня 2015 року позивачем подана декларація з ПДВ за квітень 2015 року, у якій самостійно визначене грошове зобовязання за відповідний період у розмірі 185433,00 грн.. Термін сплати встановлено до 30 травня 2015 року.

Отже, з урахуванням переплати, податковий борг позивача станом на 30 травня 2015 року складав 133777,69 грн..

ПП було перераховано 140000,00 грн. в рахунок погашення ПДВ за квітень 2015 року платіжним дорученням від 29 травня 2015 року № 684, яке отримане та проведене банком 02 травня 2015 року. Затримка сплати склала 3 дні.

Відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, враховуючи все вищезазначене у сукупності та з урахуванням положень ст.126 ПК України, колегія суддів приходить до висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення від 17 липня 2015 року № НОМЕР_1 є обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню, а нарахування ОДПІ пені в розмірі 20107,99 грн. є правомірним.

Отже, постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Також, колегія суддів не може погодитися з посиланням апелянта на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому що всі процесуальні норми, передбачені адміністративним судочинством були виконані без порушень прав кожної сторони при розгляді справи.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Южноукраїнський комбінат харчування" залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_4
Суддя: Суддя: ОСОБА_5 ОСОБА_3