Справа № 819/954/13-а
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 р. Справа № 876/7869/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нечипорук Транспорт Сервіс» на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2013 року у справі за позовом Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нечипорук Транспорт Сервіс» про накладення арешту на кошти платника податків, -

ВСТАНОВИВ:

Тернопільська обєднана державна податкова інспекція Тернопільської області Державної податкової служби звернулася до суду з позовом до ТзОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс», яким просила накласти арешт на кошти відповідача, які знаходяться на його банківських рахунках.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2013 року позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що накладення арешту на кошти ТзОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс», які знаходяться на рахунках в банках, є обґрунтованим, оскільки такий арешт застосовано на підставі та з дотриманням норм Податкового кодексу України за відмову відповідача від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що вона прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати і прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що податковий орган не надав жодних належних доказів відмови підприємства від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, а надані ним документи не є доказом такого факту. Апелянт вважає безпідставним твердження позивача, з яким погодився суд першої інстанції, про те, що відсутність посадових осіб ТзОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс» на території підприємства в певний момент, коли відбувалась перевірка, можна розцінювати як відмову у проведенні такої перевірки. Апелянт наводить значення терміну «відмова» із Академічного тлумачного словника української мови, згідно з яким це відповідь про небажання або неможливість виконати прохання, наказ і таке інше, а термін «відмовляти» означає давати відповідь про небажання або неможливість виконати прохання, наказ. Тобто, на думку апелянта, відмова надати дозвіл на здійснення перевірки вказує на дію, яка передбачає заперечення певною особою надання такого дозволу, а також відмова це вмотивована дія особи, яка не бажає проведення перевірки і така дія можлива лише у випадку, коли до особи звертаються за дозволом, а не коли така особа взагалі відсутня. В свою чергу, відсутність посадових осіб ТзОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс» 28.03.2013 року позивач не заперечує і визнає, що працівники податкового органу не звертались до посадових осіб підприємства в цей день з питанням проведення перевірки. За таких обставин апелянт вважає, що у податкового органу були відсутні правові підстави звертатись до суду із позовом про накладення арешту на кошти підприємства, які знаходяться на банківських рахунках.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, ТзОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс» зареєстроване субєктом підприємницької діяльності, має статус юридичної особи та перебуває на обліку платників податків.

В звязку з наявністю у підприємства податкового боргу наказом начальника Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції від 24.01.2011 року № 111 податковим керуючим ТзОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс» було призначено ОСОБА_1, а наказом від 21.03.2013 року № 1045 ОСОБА_2

16.07.2008 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було внесено запис про публічне обтяження (податкову заставу) активів ТзОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс» згідно з актом опису активів платника податків, на які поширюється право податкової застави, від 14.07.2008 року № 43348/7/24/0143.

Також згідно з актом опису майна від 27.07.2011 року № 32206/7/24-0111, податковий керуючий ОСОБА_1 провів опис майна ТзОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс» (трьох транспортних засобів) на загальну суму 178602,93 грн.

17.02.2013 року Тернопільська обєднана державна податкова інспекція Тернопільської області Державної податкової служби надіслала ТзОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс» повідомлення № 4277/7/19-00 про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, яке відповідач отримав 26.02.2013 року, що підтверджується його листом на адресу позивача від 03.04.2013 року № 04-13/039.

28.03.2013 року податковий керуючий ОСОБА_2 з іншим податковим інспектором Мельник О.В. здійснив вихід за місцезнаходженням ТзОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс» м. Тернопіль, вул. Гайова, 44, для перевірки стану збереження майна в періоді дії податкової застави.

Однак в звязку з відсутністю за вказаною адресою посадових осіб ТзОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс» перевірку не було проведено, про що податковий керуючий склав акт територіально-дільничного обстеження.

В звязку із зазначеними обставинами заступник начальника відділу погашення податкового боргу Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби ОСОБА_3 подала 29.03.2013 року керівнику Інспекції звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Розглянувши дане звернення та додані до нього матеріали начальник Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби ОСОБА_4 виніс рішення від 29.03.2013 року № 7605/7/19-00 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ТзОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс», обґрунтованість якого підтверджено постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.04.2013 року у справі № 819/960/13-а, яка набрала законної сили.

В даній справі суд прийшов до висновку, що рішення від 29.03.2013 року № 7605/7/19-00 про застосування адміністративного арешту майна платника податків прийняте відповідно до норм діючого законодавства України, є правомірним та обґрунтованим, оскільки встановлено факт відмови 28.03.2013 року платника податків відповідача по справі від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі. Також під час розгляду даної справи суд встановив, що 17.02.2013 року ТзОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс» було надіслано повідомлення про проведення 28.03.2013 року перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі № 4277/7/19-00, отримане відповідачем поштовим рекомендованим листом 26.02.2013 року. Однак 28.03.2013 року за місцем знаходження юридичної особи м. Тернопіль, вул. Гайова, 44, платник податків був відсутній, про що складено акт територіально-дільничного обстеження і відповідно перевірку стану збереження майна в період податкової застави не проведено.

Колегія суддів вважає правильним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність та доведеність існування правових підстави для застосування арешту коштів відповідача на банківських рахунках, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) адміністративний арешт майна платника податків (далі арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Отже, норми ст. 94 Податкового кодексу України регулюють застосування будь-якого адміністративного арешту незалежно від предмета такого арешту.

При цьому, арешт коштів на рахунку платника податків відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду. Жодного рішення податковий орган в такому разі не приймає.

Згідно з пп. 94.2.1 п. 94.2 ст. 94 цього Кодексу арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває в податковій заставі.

Такі ж підстави були передбачені пп. 3.1.6 п. 3.1 розділу III Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.11.2011 року № 1398, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.01.2012 року за № 9/20322, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин.

Розділ VII цього Порядку визначає саме особливості застосування арешту коштів на рахунках платника податків як різновиду адміністративного арешту майна, зокрема, згідно з п. 7.3 цього Порядку для застосування арешту коштів на рахунку платника податків орган державної податкової служби подає до суду позовну заяву в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Крім того, відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 91.1 ст. 91 цього Кодексу керівник органу державної податкової служби за місцем реєстрації платника податків, що має податковий борг, призначає такому платнику податків податкового керуючого.

Податковий керуючий повинен бути посадовою (службовою) особою органу державної податкової служби. Податковий керуючий має права та обов'язки, визначені цим Кодексом.

Порядок здійснення податковим керуючим перевірок стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, був визначений Положенням про проведення перевірок стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 07.12.2012 року № 1298, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2012 року за № 2202/22514, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин.

Пунктами 2.1, 2.2, 2.5 цього Положення було передбачено, що перевірка стану збереження майна платника податків проводиться у разі поширення на майно платника податків права податкової застави.

Право на проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, надано органам державної податкової служби України в особі податкового керуючого.

Для проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, оформлюється повідомлення про проведення перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі (додаток 1).

Як зазначено вище, підставою звернення Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби до суду з даним позовом була відмова ТзОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс» від проведення податковим керуючим перевірки стану збереження майна підприємства, яке перебуває у податковій заставі, а саме відсутність посадових осіб підприємства за його місцезнаходженням 28.03.2013 року, тобто у день визначений в повідомленні про проведення даної перевірки.

При цьому, колегія суддів зазначає, що повідомлення від 17.02.2013 року № 4277/7/19-00 про проведення 28.03.2013 року перевірки стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, було отримане ТзОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс» 26.02.2013 року, що підтверджується, зокрема, його листом на адресу позивача від 03.04.2013 року № 04-13/039, в якому відповідач також повідомив про зміну фактичної адреси підприємства, а саме з 31.01.2013 року воно знаходиться за адресою: вул. Мазепи, 26 с. Біла, Тернопільський район, Тернопільська область.

Однак, як вбачається з даного листа, ТзОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс» повідомило податковий орган про зміну свого місцезнаходження вже після 28.03.2013 року, тобто після спроби податкового керуючого провести перевірку стану збереження майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, а після зміни фактичної та податкової адреси всупереч вимогам ст. 66 Податкового кодексу України та Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року № 1588, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 року за № 1562/20300, не повідомив про це позивача, в звязку з чим податковий керуючий 28.03.2013 року здійснив вихід за останнім відомим місцем знаходження відповідача вул. Гайова, 44, м. Тернопіль.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що неможливість проведення податковим керуючим 28.03.2013 року перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, була наслідком зазначених дій ТзОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс», а саме неповідомлення податкового органу у встановлений законодавством термін про зміну місцезнаходження підприємства, в звязку з чим, на думку колегії суддів, позивач обґрунтовано кваліфікував ці дії як відмову у проведенні такої перевірки.

Наведена обставина, яка стала підставою для звернення з позовом про застосування арешту коштів ТзОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс», підтверджена належними та достатніми доказами.

В свою чергу ТзОВ «Нечипорук Транспорт Сервіс» не надало суду належних доказів на спростування доводів і висновків податкового органу, а твердження відповідача про те, що підприємство не вчиняло жодних активних дій щодо відмови у проведенні перевірки, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки, як зазначено вище, неповідомлення податкового органу про зміну місцезнаходження підприємства до початку проведення перевірки фактично позбавило податкового керуючого можливості її проведення, що є наслідком свідомих протиправних дій відповідача.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нечипорук Транспорт Сервіс» залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2013 року у справі № 819/954/13-а за позовом Тернопільської обєднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нечипорук Транспорт Сервіс» про накладення арешту на кошти платника податків залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_5

Ухвала складена в повному обсязі 23.05.2016 року