Справа № 754/5884/16-а
Суддя: Лісовська О. В.
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/302/16
Справа №754/5884/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об"єднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов′язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та зобов′язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебуває на обліку у відповідача та з 25.01.2016 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов′язкове державне пенсійне страхування". 10.03.2016 року вона звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку її пенсії, у тому числі щодо підвищення її пенсії на 10 % її розміру, обчисленого відповідно до ст.. 27 цього Закону. Але листом від 14.03.2016 року їй було відмовлено у проведенні перерахунку, зважаючи на те, що розрахунок пенсії є вірним. Позивачка вважає відмову відповідача незаконною та необґрунтованою, а тому звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд зобов"язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії за віком, підвищивши її розмір на 10 % розміру пенсії, обчисленого відповідно до ст. 27 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", з 25.01.2016 року.

Стороною відповідача у встановлений законом строк заперечення щодо позовних вимог ОСОБА_1 надано не було.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно із п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної справи відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

При розгляді справи встановлено, що у період з 21.07.2011 року по 25.01.2016 року позивачка ОСОБА_1 перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва та отримувала пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання (як інвалід ІІІ групи).

Позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вересні 2015 року набула право на пенсію за віком відповідно до абзаців 2 та 4 частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", після досягнення нею 57 років у 2015 році.

З 25.01.2016 року позивачка отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується відповідним розрахунком.

10.03.2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва із заявою про проведення перерахунку пенсію, в тому числі щодо підвищення її пенсії на 10 % розміру, обчисленого відповідно до ст. 27 вказаного Закону, з 25.01.2016 року (дати призначення пенсії за віком), оскільки відповідачем було невірно нараховано їй розмір пенсії за віком, а саме із встановленням підвищення за шість місяців більш пізнього виходу на пенсію в розмірі 2,5% за кожні шість місяців.

Листом від 14.03.2016 року відповідачем позивачці було роз'яснено, що вона набула право на призначення пенсії за віком у віці 57 років, до її пенсії встановлено підвищення за шість місяців більш пізнього виходу на пенсію у розмірі 2,5 %, а також зазначено про те, що розрахунок проведений відповідно до вимог діючого законодавства.

Як вказує у своїх позовних вимогах ОСОБА_1, відповідачем невірно проведено розрахунок її пенсії, а тому просить зобов"язати відповідача здійснити перерахунок відповідно до вимог діючого законодавства.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток: на 0,5 % - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців; на 0,75 % - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців

При цьому підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу не здійснюється.

Частиною 3 статті 29 Закону передбачено, що жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, у розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку.

Статтею 1 зазначеного вище Закону визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Враховуючи вимоги діючого законодавства, суд вважає, що оскільки ОСОБА_1 пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання призначено ще у липні 2011 року, до досягнення нею пенсійного віку для призначення пенсії, то дія норми частини 3 статті 29 Закону на неї не поширюється.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки Управлінням доведено правомірність відмови у здійсненні перерахунку пенсії призначеної за віком із застосуванням підвищення розміру пенсії на 2,5% за кожні 6 місяців більш пізнього виходу на пенсію згідно частини 3 статті 29 Закону, то суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог ОСОБА_1

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 повинно бути відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 11, 18, 71, 93, 99, 104, 161-163, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституцією України, Законом України "Про загальнообов′язкове державне пенсійне страхування", -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Лівобережного об"єднаного управління Пенсійного Фонду України у м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов′язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: