Справа № 821/263/15-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року м. Київ К/800/26096/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.
провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Каховський завод електрозварювального устаткування» на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2015 року у справі №821/263/15-а за позовом Публічного акціонерного товариства «Каховський завод електрозварювального устаткування» до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби України у Херсонській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Каховський завод електрозварювального устаткування» (далі - ПАТ «КЗЕСО») звернулось з позовом до Каховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби України у Херсонській області про визнання протиправними та скасування у повному обсязі рішень про застосування штрафних санкцій та нарахуванні пені від 10.12.2014 року № , № , № , № , № , № , № та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.01.2015 року № Ю-603-17.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року позов задоволено в повному обсязі.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2015 року, Публічне акціонерне товариство «Каховський завод електрозварювального устаткування» звернулось з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Каховською ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області проведено документальну планову виїзну перевірку ПАТ «КЗЕСО» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за результатами якої складено акт перевірки від 08.10.2014 р. № 248/22/00213993.

Перевіркою встановлено, що ПАТ «КЗЕСО» в порушення вимог пп.1) п.2. ст.6 Розділу II та пп.1) п.1, ст.7 Розділу III Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» несвоєчасно перераховувались нараховані суми єдиного внеску (авансових платежів) в бюджет (не одночасно з виплатою сум заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок), а також не нараховано ЄСВ з сум нарахованої премії у 2013 році працівникам основного складу, внаслідок чого занижено зобов'язання, задекларовані до сплати в бюджет по єдиному соціальному внеску у 2013 році на загальну суму 815,53 грн.

На підставі акту перевірки, Каховською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.10.2014 року № про застосування штрафних санкцій у сумі 704111,45 грн.

Не погоджуючись з висновками, викладеними у акті перевірки, позивач подав первинну скаргу до ГУ ДФС у Херсонській області.

02.12.2014 р. ГУ ДФС у Херсонській області прийнято рішення №330/10/21-22-10-04-06 про результати розгляду первинної скарги, яким скаргу позивача задоволено частково, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 27.10.2014р. № скасовано, зобов'язано відповідача винести рішення у відповідності до чинного законодавства.

За результатами рішення про результати розгляду первинної скарги Каховською ОДПІ були прийняті оскаржувані рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені від 10.12.2014р. №, №, №, №, №, №, №.

18.12.2014 р. позивачем подано повторну скаргу до Державної фіскальної служби України.

20.01.2015 р. позивачем отримано рішення ДФС України від 14.01.2015 р. №373/6/99-99-10-01-07-15 про залишення скарги без розгляду. Рішення обґрунтоване тим, що позивачем не була подана первинна скарга на оскаржувані рішення до ГУ ДФС у Херсонській області.

Окрім того, позивачем було отримано вимогу Каховської ОДПІ про сплату боргу (недоїмку) від 14.01.2015р. № Ю-603-17 на суму 896946,73 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ДФС України не прийняв рішення про продовження розгляду повторної скарги ПАТ «КЗЕСО» та не надав у встановлені законодавством строки мотивованого рішення по скарзі, то скарга, у відповідності до статті 56 Податкового кодексу України, вважається повністю задоволеною на користь платника податків - позивача. З огляду на це, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Натомість, суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні позову, мотивуючи це тим, що позивачем порушено порядок подання скарги визначений пунктом 2.3 розділу ІІ Порядку розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 р. №452, адже перший раз позивач звернувся із скаргою на податкове повідомлення-рішення від 27 жовтня 2014 року № , а другий раз він повинен був звернутися зі скаргою знов таки до ГУ ДФС у Херсонській області, але вже на інше рішення, які були прийнятті від 10 грудня 2014 року.

Вирішуючи даний спір, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464) рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з ч.4 ст.25 Закону № 2464, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Частиною 14 статті 25 Закону № 2464 передбачено, що порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів.

Процедуру подання та розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, передбачених частинами десятою, одинадцятою статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначає Порядок розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штраф, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 р. №452 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.09.2013 р. за №1593/24125 (далі - Порядок).

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2., 2.3. Порядку, у разі якщо скаржник вважає, що орган доходів і зборів у районі, місті (крім міст Києва та Севастополя), районі у місті, об'єднаний чи спеціалізований, неправильно визначив суму недоїмки або прийняв рішення про накладення штрафу та нарахування пені, що суперечить законодавству про загальнообов'язкове державне соціальне страхування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом, він має право оскаржити таке рішення у відповідному головному управлінні Міндоходів в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі.

Скарга на вимоги та на рішення органів доходів і зборів у районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах, об'єднаних чи спеціалізованих, про нарахування пені та накладення штрафу подається відповідно до головних управлінь Міндоходів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі в письмовій формі разом з документами, що підтверджують неправильність рішення. Про подання скарги скаржник зобов'язаний одночасно повідомити територіальний орган доходів і зборів, вимога або рішення якого оскаржується.

Первинна скарга повинна бути подана до відповідного головного управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання скаржником вимоги або рішення територіальних органів доходів і зборів про нарахування пені та накладення штрафу. Строк, встановлений для подання первинної скарги, не вважається пропущеним, якщо до його закінчення скаргу та інші документи до неї передано на пошту.

Згідно з п.п. 3.1.,3.2. Порядку, у разі коли головні управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі надсилають скаржнику рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, такий скаржник має право звернутися протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання відповіді, з повторною скаргою до Міністерства доходів і зборів України. Строк, встановлений для подання повторної скарги, не вважається пропущеним, якщо до його закінчення скаргу та інші документи до неї передано на пошту.

Скарга в письмовій формі подається безпосередньо до Міністерства доходів і зборів України. Про подання повторної скарги до Міністерства доходів і зборів України скаржник зобов'язаний одночасно повідомити відповідний територіальний орган доходів і зборів.

Відповідно до п.1.7. Порядку, не розглядаються повторні скарги одним і тим самим органом доходів і зборів від одного і того самого скаржника з одного і того самого питання, якщо перше вирішено по суті.

Таким чином, позивачем у відповідності до приписів ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Порядку № 452, було подано повторну скаргу до Державної фіскальної служби України.

Окрім того, у рішенні Головного управління ДФС у Херсонській області за результатами розгляду первинної скарги №330/10/21-22-10-04-06 також зазначено, що відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у разі незгоди платника єдиного внеску ПАТ «Каховський завод електрозварювального устаткування» з рішенням Головного управління ДФС у Херсонській області, прийнятим за розглядом первинної скарги, рішення Каховської ОДПІ ГУ Міндоходів у Херсонській області від 27.10.2014 № з урахуванням цього рішення, може бути оскаржене до Державної фіскальної служби України протягом десяти календарних днів з дня отримання рішення або в судовому порядку.

За таких обставин, висновок суду апеляційної інстанції про те, що позивач другий раз повинен був звернутися зі скаргою знову до ГУ ДФС у Херсонській області, але вже на інші рішення, які були прийнятті відповідачем 10.12.2014 року, є помилковим.

Водночас, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до п.56.8 ст.56 Податкового кодексу України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Відповідно до п.56.9 ст.56 Податкового кодексу України якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Виходячи із зазначених положень Податкового кодексу України, суд першої інстанції погодився з думкою позивача, що у зв'язку з не прийняттям ДФС України рішення про продовження розгляду повторної скарги ПАТ «КЗЕСО» та не наданням у встановлені законодавством строки мотивованого рішення по скарзі, повторна скарга ПАТ «КЗЕСО» у відповідності до статті 56 Податкового кодексу України вважається задоволеною.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції передчасними.

Так, у відповідності до п.1.3. ст.1 Податкового кодексу України, цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з банків, на які поширюються норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Між тим, згідно з п.2 ч.1 ст.1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ст.2 Закону № 2464 дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Отже, до спірних правовідносин застосовуються норми спеціального Закону №2464, а не норми Податкового кодексу України.

Згідно з абз.5 ч.4 ст.25 Закону №2464 скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Згідно з абз.6 ч.4 ст.25 Закону №2464 та п.4.1. Порядку, орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Як вбачається з матеріалів справи, ДФС України отримало повторну скаргу позивача 22.12.2014 року. Рішення про залишення повторної скарги без розгляду позивачем отримано 20.01.2015 р., тобто у межах 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги.

Отже, підстав вважати задоволеною повторну скаргу ПАТ «КЗЕСО» немає.

З урахуванням викладеного та зважаючи на наведені вище правові положення, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення позову з підстав, наведених у позовній заяві.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовані до них норми матеріального права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Каховський завод електрозварювального устаткування» відхилити, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2015 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.