Справа № 826/25717/15
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 01 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними дій, скасування постанови,-

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 01 квітня 2016 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними дій, скасування постанови відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції з мотивів порушення норм процесуального та матеріального права, ухвалити нове рішення та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування заявлених вимог апелянт посилається на те, що в даному випадку у відповідача відсутні дискреційні повноваження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 жовтня 2014 року ДПІ у м.Славутичі ГУ Міндоходів у Київській області оформлено податкову вимогу форми «Ф» №149-25, якою позивача повідомлено, що станом на 13 жовтня 2014 року сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 4123,75 грн., у тому числі по єдиному податку з фізичних осіб основний платіж - 4123,75 грн.

21 липня 2015 року начальником ДПІ у м.Славутичі ГУ ДФС у Київській області прийнято рішення №13/23-020 про опис майна у податкову заставу, яким вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності платника податків ФОП ОСОБА_2

Листом ДПІ у м.Славутичі ГУ ДФС у Київській області від 21 липня 2015 року №683/10/23-061 позивача повідомлено, що станом на 21 липня 2015 року він має заборгованість до бюджету в сумі 15117,91 грн., зобов'язано ОСОБА_2 надати документи для опису майна в податкову заставу.

Позивачем до ДПІ у м.Славутичі ГУ ДФС у Київській області подано заперечення на податкову вимогу та рішення про опис майна у податкову заставу від 30 липня 2015 року, на що отримано відповідь від 12 серпня 2015 року №239/Г/23-061, що з 19 серпня 2014 року за ОСОБА_2 рахується податковий борг, який виник в результаті подачі останнім податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця № від 31 липня 2014 року з терміном сплати 19 серпня 2014 року у сумі 4205,15 грн.; податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця № від 03 листопада 2014 року з терміном сплати 19 листопада 2014 року у сумі 4249,15 грн.; податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця № від 22 січня 2015 року з терміном сплати 19 лютого 2015 року у сумі 5244,58 грн., сплата грошових зобов'язань по даним деклараціях до відповідного бюджетного рахунку та у встановлені законодавством терміни по єдиному податку з фізичних осіб не надходило, а сплачені ОСОБА_2 кошти є надміру сплаченими коштами єдиного соціального внеску та їх повернення здійснюється на підставі заяви платника податку.

У відповідь на скаргу позивача від 20 серпня 2015 року ГУ ДФС у Київській області прийнято рішення від 23 жовтня 2015 року №1795/14/10-36-23-12 про результати розгляду скарги, яким залишено без змін податкову вимогу ДПІ у м.Славутичі ГУ ДФС у Київській області від 14 жовтня 2014 року №149-25 та рішення про опис майна у податкову заставу від 21 липня 2015 року №13/23-020, а скаргу позивача - без задоволення.

Позивач звернувся до суду з позовом до ГУ ДФС у Київській області, в якому просив (з урахуванням уточнення позовних вимог) визнати рішення, прийняте за результатами розгляду його скарги у ГУ ДФС у Київській області, таким, що порушує норми Конституції України та вимоги податкового законодавства, а також зобов'язати відповідача рішення про опис майна у податкову заставу та податкову вимогу, винесені ДПІ у м.Славутич щодо позивача, скасувати.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що оскаржуване рішення відповідача про результати розгляду скарги було прийняте у відповідності до норм законодавства України, а повноваження відповідача щодо скасування податкової вимоги та рішення про опис майна в податкову заставу є дискреційними повноваженнями, та задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктами 56.1, 56.2 ст.56 ПК України передбачено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Згідно п.56.3 вт.56 ПК України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується. Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів.

Відповідно до п.56.8 ст.56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 оскаржує рішення ГУ ДФС у Київській області від 23 жовтня 2015 року №1795/14/10-36-23-12, прийняте за наслідками розгляду скарги позивача на податкову вимогу ДПІ у м.Славутичі ГУ ДФС у Київській області від 14 жовтня 2014 року №149-25 та рішення про опис майна у податкову заставу від 21 липня 2015 року №13/23-020.

Вимоги до оформлення скарги, порядок подання та розгляду скарг встановлює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до п.п.7.2-7.4 р.VII Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду органами доходів і зборів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України 25 грудня 2013 року №848 (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин), орган доходів і зборів зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом двадцяти календарних днів, наступних за днем отримання скарги платника податків, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Рішення надсилається на адресу, зазначену платником податків у скарзі як адреса, на яку необхідно надіслати рішення за результатами розгляду скарги, а у разі незазначення такої адреси в скарзі - на податкову адресу платника податків.

Керівник органу доходів і зборів (заступник керівника або інша уповноважена посадова особа) може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад двадцятиденний строк, але не більше шістдесяти календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного в пункті 7.2 цього розділу.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом двадцятиденного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника органу доходів і зборів (заступника керівника або іншої уповноваженої посадової особи), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків. Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника органу доходів і зборів (заступника керівника або іншої уповноваженої посадової особи) про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення двадцятиденного строку.

Розділом VIII вищезазначеного Порядку визначено порядок розгляду скарг, відповідно до п.п.8.1-8.3 якого за результатами проведення процедури адміністративного оскарження органом доходів і зборів приймається рішення. Рішення оформляється на бланку органу доходів і зборів, який розглянув скаргу.

Під час процедури адміністративного оскарження обов'язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене органом доходів і зборів, або інше рішення органу доходів і зборів є правомірним, покладається на орган доходів і зборів.

При розгляді скарги платника податків під час адміністративного оскарження можуть враховуватись податкові консультації, а також узагальнюючі податкові консультації, надані такому платнику податків органами доходів і зборів з урахуванням положень статті 53 глави 3 розділу II Податкового кодексу України.

Згідно п.п.9.2-9.3 р.IX вищезазначеного Порядку при розгляді скарги орган доходів і зборів приймає одне з таких рішень:

1) повністю задовольняє скаргу платника податків та скасовує рішення органу доходів і зборів, яке оскаржується;

2) частково задовольняє скаргу платника податків та у окремій частині скасовує рішення органу доходів і зборів, яке оскаржується;

3) залишає скаргу без задоволення, а рішення органу доходів і зборів, яке оскаржується, без змін.

При прийнятті цих рішень орган доходів і зборів має право зменшити (збільшити) суму грошового зобов'язання або податкового боргу, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків.

Рішення про результати розгляду скарги складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин:

1) у вступній частині рішення зазначаються:

найменування платника податків юридичної особи або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податків;

дата отримання скарги (дата і номер визначаються за даними реєстраційної картки або журналу реєстрації вхідної кореспонденції);

2) описова частина рішення має містити:

дату і номер рішення органу доходів і зборів, яке було оскаржене платником податків;

вимоги, зазначені у скарзі платника податків, та короткий зміст його позиції;

стислий виклад обставин, встановлених перевіркою, та докази, на яких ґрунтуються висновки органу доходів і зборів;

3) у мотивувальній частині рішення вказуються:

результати дослідження матеріалів скарги та обставини, з урахуванням яких приймається рішення;

мотиви, з яких відхиляються вимоги чи заперечення платника податків, або мотиви, з яких висновки органу доходів і зборів, викладені в оскаржуваному рішенні, скасовуються повністю чи частково;

посилання на норми Податкового кодексу України та інших нормативно-правових актів, якими обґрунтовано рішення за скаргою;

4) у резолютивній частині рішення зазначається висновок про повне чи часткове задоволення скарги або про залишення скарги без задоволення.

У рішенні за результатами розгляду скарги також зазначається про можливість особи, яка подала скаргу, у разі її незгоди з прийнятим рішенням оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня у строки, визначені законодавством, або в судовому порядку.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення ГУ ДФС у Київській області від 23 жовтня 2015 року №1795/14/10-36-23-12 про результати розгляду скарги позивача було прийняте у відповідності до норм законодавства з дотриманням порядку його прийняття та містить всі необхідні складові, передбачені Порядком оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляду органами доходів і зборів; приймаючи спірне рішення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Разом з тим, вказане рішення є за своєю суттю відповіддю, яка ґрунтується на судженнях податкового органу, оформлюється за наслідками розгляду скарги платника податків і самостійно не породжує правових наслідків, не спричиняє виникнення у позивача відповідних обов'язків та не може бути достатньою підставою для висновку про порушення прав чи інтересів платника, а тому вимоги щодо визнання рішення ГУ ДФС у Київській області від 23 жовтня 2015 року №1795/14/10-36-23-12 таким, що порушує норми законодавства, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Наявність рішення про результати розгляду скарги чи включення до його змісту певних висновків самі собою не створюють жодних перешкод для діяльності платника податків, що зумовлює відсутність порушень у реалізації охоронюваних законом інтересів особи, оскільки в такому разі правомірне притягнення особи до набуття певних благ не обмежується.

Визнання протиправним рішення податкового органу, прийнятого за результатами розгляду скарги ОСОБА_2, не матиме результатом визнання протиправними та скасування податкової вимоги форми «Ф» від 14 жовтня 2014 року №149-25 та рішення про опис майна від 21 липня 2015 року №13/23-020 та жодним чином не спростовує підстав, з яких вони були винесені податковим органом.

Рішеннями, які породжують правові наслідки та створюють виникнення у позивача обов'язку щодо сплати узгодженого податкового зобов'язання та обмежують його права вільно розпоряджатися своїм майном, є податкова вимога від 14 жовтня 2014 року №149-25 та рішення про опис майна від 21 липня 2015 року №13/23-020. Разом з тим, як зазначено представником позивача у судовому засіданні, податкова вимога від 14 жовтня 2014 року №149-25 та рішення про опис майна від 21 липня 2015 року №13/23-020 ОСОБА_2 у судовому порядку оскаржені не були та протиправними не визнавались.

У своїй апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції процесуальних норм, оскільки суд не вчинив жодних дій щодо забезпечення виконання своєї ухвали від 22 січня 2016 року в частині витребування від відповідача належним чином завірених матеріалів, які було взято до уваги при розгляді скарги позивача.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять копії податкової вимоги форми «Ф» від 14 жовтня 2014 року №149-25 та рішення про опис майна від 21 липня 2015 року №13/23-020, які використовувались податковим органом при розгляді скарги позивача, та інші обставини прийняття спірного рішення вбачаються з наявних у справі матеріалів, таким чином наявні в матеріалах справи письмові докази є достатніми для вирішення спору по суті та прийняття рішення по справі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення про результати розгляду скарги прийнято відповідачем згідно вимог чинного законодавства, рішення не породжує правових наслідків для платника податків, тобто не змінює стану його суб'єктивних прав та не створює жодних додаткових обов'язків для платника, що, в свою чергу, виключає підстави для задоволення заявлених позовних вимог щодо визнання рішення ГУ ДФС у Київській області від 23 жовтня 2015 року №1795/14/10-36-23-12 таким, що порушує норми Конституції України та вимоги податкового законодавства, а також зобов'язання відповідача скасувати податкову вимогу та рішення про опис майна у податкову заставу, прийняті ДПІ у м.Славутичі ГУ ДФС у Київській області.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 01 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 30 травня 2016 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Мельничук В.П.

Лічевецький І.О.