Справа № 814/3871/15
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 р.м.ОдесаСправа № 814/3871/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В., Танасогло Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року, у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Южная Транспортная Компания" до Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з додатковою відповідальністю "Южная Транспортная Компания" звернулося до суду з позовом у якому заявлено вимоги Державній податковій інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області про скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 22 вересня 2015 року.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи, так як проведені господарські операції між позивачем та ТОВ "БКФ"Аркада" не підтверджені належними доказами, а вже надані підприємством первинні бухгалтерські документи складені з недоліками та жодним чином не спростовують висновків податкового органу про порушення позивачем норм податкового законодавства.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а судове рішення без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 12 серпня 2015 року по 18 серпня 2015 року, податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзДВ "Южная транспортная компания" з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні правових відносин з платником податків ТОВ БКФ "Аркада" у листопаді 2015 року.

За результатами вказаної перевірки податковим органом складено акт перевірки від 26 серпня 2015 року № 253/14-05-22-00/38436360, яким встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6, ст. 198, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (далі ПК України), внаслідок чого занижено податок на додану вартість за листопад 2015 року, у сумі 139 040,8 грн.

На підставі висновків вказаного акту перевірки податковим органом 22 вересня 2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким позивачу визначено грошове зобовязання з податку на додану вартість, у сумі 173 800 грн., з яких 139 040 грн. сума основного зобовязання, 34 760 грн. сума штрафних санкції.

З метою оскарження отриманих податкових повідомлень-рішень підприємство звернулося зі скаргами до вищестоящих податкових органів та після отриманих відмов звернулося до суду з даним адміністративним позовом

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким погоджується судова колегія, зроблено висновок щодо відсутності порушення податкового законодавства з боку позивача у спірних правовідносинах, з огляду на наступне.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні документи, тобто податкові, видаткові накладні, рахунки, довіреності, акти виконаних робіт, акти прийому - передачі товарів, робіт, послуг оформлені на паперових носіях та при наявності таких обов'язкових реквізитів: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильності її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судовою колегією встановлено, що на формування податкового кредиту позивача у спірному періоді, вплинули його господарські операції з контрагентом ТОВ БКФ "Аркада".

Так, позивачем (в особі комітента) укладено 01 лютого 2014 року договір комісії № 0214 з ТОВ БКФ "Аркада" (в особі комісіонера), згідно якого комітент доручає, а комісіонер зобовязується за винагороду здійснити за рахунок комітента від свого імені придбання товарів, робіт, послуг, за винагороду.

Колегія суддів вважає, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів (послуг) з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

В даному випадку, комісіонером закуповувалися автозапчастини для подальшої передачі позивачу для ремонту автомобілів.

На підтвердження реального здійснення вказаних операцій позивачем надані до суду наступні документи: податкові накладні, видаткові накладні, рахунки фактури, довіреності на отримання товарів, оборотно-сальдові відомості за листопад 2014 року, картки рахунків, платіжні доручення, що підтверджують безготівкову оплату товарів.

Більш того, на підтвердження використання отриманих товарів від комісіонера, позивачем надано накладні на переміщення товарів всередині підприємства, а також акти списання отриманих товарів.

За наслідком проведених господарських операцій суми податку на додану вартість внесені позивачем до реєстру отриманих податкових накладних від вказаного контрагента та включені до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду.

Із зібраних доказів вбачається, що факт отримання товарів підтверджується первинними бухгалтерськими документами, які складено у відповідності до вимог законодавства та які вказують на товарність проведеної операції, а саме наявність операції, їх оплата, що узгоджується з метою діяльності товариства.

Так, у справах з приводу оскарження рішень субєктів владних повноважень, адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до відповідальності, а перевіряється виключно законність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати оскаржуване рішення або відмовити у цьому.

З акту перевірки податкового органу вбачається, що фактичною підставою для визнання податковим органом безтоварною вказану господарську операцію позивача став факт перебування ТОВ БКФ "Аркада" у процесі ліквідації з 17 березня 2015 року, та відсутність можливості отримання первинної документації у ліквідатора ТОВ БКФ "Аркада" по взаємовідносинам з позивачем.

Колегія суддів вважає, що факт ліквідації субєкта господарювання, за певний проміжок часу після проведених ним господарських операції з позивачем, жодним чином не підтверджує їхньої безтоварності, так як відсутній будь-який причинно-наслідковий зв'язок між такими подіями.

Також, податковим органом зазначено, що у спірному періоді ТОВ БКФ "Аркада" не придбавало у інших платників ПДВ товарів, що поставлені позивачу.

В даному випадку, такі посилання податкового органу є безпідставні, так як облік придбаних товарів у платників ПДВ контрагентом ТОВ БКФ "Аркада", який є контрагентом позивача у спірних правовідносинах, жодним чином не впливає на реальність проведених господарських операцій позивача, які підтверджені належними первинними бухгалтерськими документами.

При цьому, чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку з ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання.

Іншою підставою для визнання податковим органом безтоварності спірної господарської операції є невелика чисельність штату його працівників (2 чол.).

Колегія не погоджується з вказаними посиланнями, так як контрагент ТОВ БКФ "Аркада" не позбавлений права залучати до проведення робіт тимчасово найманих працівників, при цьому будь-які порушення обліку працівників вказаним контрагентом, не є достатньою підставою для позбавлення позивача права на податковий кредит.

Також, податковим органом встановлено факт відсутності товарно-транспортних накладних, як первинного документу, що підтверджує придбання товару позивачем у ТОВ БКФ "Аркада".

Колегія зазначає, що для підтвердження спірних господарських операцій у судовому порядку, зокрема факту передачі товарів, платниками податків необхідно подавати належним чином складені первинні документи, в тому числі і товарно-транспортні накладні.

Проте, в даному випадку, передача товару від ТОВ БКФ "Аркада" до позивача, за зазначеним договором, відбувалося без залучення автотранспорту, так як склади вказаних контрагентів знаходяться за однією адресою, при цьому факт передачі товарів підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними.

Сам по собі факт відсутності товарно-транспортних накладних на поставлений товар, при наявності інших документів, які підтверджують факт його передачі покупцю, не позбавляє підприємство права віднести сплачений податок з цього товару до складу податкового кредиту.

Посилання податкового органу на будь-які інші недоліки в наданих первинних бухгалтерських документах, при їхній наявності та в сукупності з іншими доказами, які підтверджують факт виконання послуг, не є підставою для позбавлення підприємства права віднести податок сплачений в ціні отриманих послуг до складу свого податкового кредиту.

В даному випадку, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

В свою чергу, позивачем, належним чином, підтверджено реальність отримання товарів за вищевказаними операціями від свого контрагента, а тому оскаржуване рішення податкового органу є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області відстрочений судовий збір за подання апеляційної скарги на користь Державного бюджету, у сумі 2867,70 грн., на реквізити: отримувач коштів - УК у м. Одесі/Приморський р-н/22030101; код ЄДРПОУ отримувача - 38016923; банк отримувача - ГУДКСУ в Одеській області; код банку отримувача - 828011; № рахунку отримувача - 1008; код класифікації доходів бюджету - 22030101; призначення платежу - судовий збір, за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.В. Бойко

ОСОБА_1