Справа № 2а/1770/5174/2011
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року м. Київ К/800/35758/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),

Амєліна С.Є.,

Головчук С.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2015 року,

встановив:
У лютому 2015 року Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду із заявою про поворот виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2011 року у справі № 2а/1770/5174/2011.

Заява мотивована тим, що у зв`язку з прийняттям постанови Вищого адміністративного суду від 15 травня 2014 року, якою скасовано постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2012 року у справі № 2а/1770/5174/2011 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, та у задоволенні позову відмовлено, необхідно стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави в особі Військової частини НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 143627,31 грн, виплачені позивачу на виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2011 року у справі № 2а/1770/5174/2011 відповідно до меморіального ордеру від 26 червня 2013 року №16.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2015 року, задоволено заяву Військової частини НОМЕР_1 про поворот виконання судового рішення. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави в особі Військової частини НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 143627,31 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви. Касаційну скаргу обґрунтовує тим, що одноразова грошова допомоги при звільненні за станом здоров`я є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, пов`язана виключно з проходженням військової служби та належить до заробітної плати, а тому на спірні правовідносини поширюються обмеження, установлені статтею 266 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2011 року у справі № 2а/1770/5174/2011, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2012 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 та зобов`язано відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та провести виплату грошової допомоги при звільненні відповідно до частини шістнадцятої (п`ятнадцятої) статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково-навчальних закладах прокуратури, та провести виплату такої грошової допомоги з урахуванням виплачених сум.

На виконання постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області від 12 квітня 2013 року про відкриття виконавчого провадження ВП №37546111 з виконання виконавчого листа № 2а/1770/5174/2011, виданого Житомирським апеляційним адміністративним судом 30 листопада 2012 року, військовою частиною НОМЕР_1 здійснено перерахунок та проведено виплату ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні на підставі вимог частини шістнадцятої (п`ятнадцятої) статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково-навчальних закладах прокуратури, з урахуванням виплачених сум, в розмірі 143627,31 грн. що підтверджується меморіальним ордером № 16 від 26 червня 2013 року.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 15 травня 2014 року скасовано постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2011 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2012 року у справі № 2а/1770/5174/2011 та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову з тих підстав, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я відповідно до статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а не у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років, як це передбачено статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру", тому виплата позивачу грошової допомоги повинна здійснюватись на підставі Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а не згідно із Законом України "Про прокуратуру".

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що одноразова грошова допомоги при звільненні за станом здоров`я не належить до заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах, пов`язаних з проходженням військової служби, та є окремим самостійним видом забезпечення, відтак обмеження, установлені статтею 266 КАС України, на спірні правовідносини не поширюються.

Частиною першою статті 265 КАС України передбачено, що питання про поворот виконання судового рішення вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши судове рішення (визнавши його нечинним або таким, що втратило законну силу), він закриває провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду або відмовляє у задоволенні адміністративного позову чи задовольняє позовні вимоги у меншому розмірі.

Згідно із частиною другою статті 265 цього Кодексу у випадках, встановлених частиною першою цієї статті, суд, ухвалюючи нове судове рішення, повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим судовим рішенням або визначити інший спосіб і порядок здійснення повороту виконання.

Відповідно до частини третьої вказаної статті якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, у якому знаходиться справа. Заяву про поворот виконання може бути подано протягом одного року з дня виникнення підстав для повороту виконання.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у рішенні від 02 листопада 2011 року №13-рп/2011, поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав.

Статтею 266 КАС України передбачено особливості повороту виконання в окремих категоріях адміністративних справ. Зокрема, поворот виконання постанови про відшкодування шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, постанови про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також постанови про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасована постанова була обґрунтована на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

При цьому, питання забезпечення військовослужбовця, який проходить військову службу, врегульовані Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Частиною другою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20 грудня 1991 року, зі змінами та доповненнями, визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 15 цього Закону, зі змінами та доповненнями, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

В Переліку додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, який є додатком 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», відсутня одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби за станом здоров`я.

Судами зазначено, що перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні відповідно до частини шістнадцятої (п`ятнадцятої) статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у розмірі 143627,31 грн здійснено безпідставно, оскільки постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2011 року скасована постановою Вищого адміністративного суду України від 15 травня 2014 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я відповідно до статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а не у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років, як це передбачено статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру", а тому виплата грошової допомоги за станом здоров`я не є складовою частиною грошового забезпечення військовослужбовців та повинна здійснюватись на підставі Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

З огляду на викладене, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки одноразова грошова допомоги при звільненні за станом здоров`я не належить до заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах, пов`язаних з проходженням військової служби, та є окремим самостійним видом забезпечення, то обмеження, установлені статтею 266 КАС України, на спірні правовідносини не поширюються, а заява Військової частини НОМЕР_1 про поворот виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2011 року у справі № 2а/1770/5174/2011 підлягає задоволенню.

Доводи касаційної скарги, що згідно з підпунктом 2.1.1.2 пункту 2 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету та Інструкцію щодо застосування класифікації кредитування бюджету, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 12 березня 2012 року № 333 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 27 березня 2012 року за №456/20769, до поняття "грошове забезпечення військовослужбовців" входить одноразова грошова допомога при звільненні зі служби військовослужбовців, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, оскільки така допомога є окремим самостійним видом грошового забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Зважаючи на те, що ухвалені у справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають наведеним критеріям, його необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2015 року без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.

Амєлін С.Є.

Головчук С.В.