Справа № 826/23483/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2016-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 квітня 2016 року № 826/23483/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., при секретарі Артеменко Я.С. за участю представників сторін:

від позивача: Прокопюк В.О. (дов. від 12.10.2015 №Е -337)

Мороз Ю.А. (дов. від 12.10.2015 №Е-336)

від відповідача: Перепелюк О.В. (дов.26.11.2015 №100/26-57-10-18)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоспецпроект» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 19.04.2016 року в 14год. 57хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч.2 ст. 167 КАС України.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергоспецпроект» (надалі також - позивач) з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі також - відповідач), в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 17 квітня 2015 року винесене ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № від 17 квітня 2015 року винесене ДПІ Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві в частині основного платежу 1340878,00 грн. та штрафних (фінансових санкцій) 902522, 50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що спірні податкові повідомлення - рішення є протиправними, позаяк прийняті на підставі хибних висновків відповідача щодо відсутності реального характеру господарських операцій позивача з ТОВ «Запорожский Коксохимремонт».

Відповідач проти задоволення позову заперечував з огляду на необґрунтованість позовних вимог та зазначав про правомірність податкових повідомлень - рішень .

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню підлягає з огляду про наступне.

Фактичні обставини справи свідчать, відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Енергоспеспроект» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Запорожский Коксохимремонт» () за період: грудень 2011 року, січень - серпень 2012 року та ТОВ «Брокбудкепітад» () за період вересень, листопад 2014 року.

За результатами перевірки відповідачем оформлено акт №167/26-57-22-02-10/31780106, в якому встановлені наступні порушення:

1) пп.138.10.3 п.138.10 ст. 138. п. 138.2, п.138.4. п.138.11 ст. 138. пп.139.1.1., пп. 139.1.1, пп. 139.1.9 пп.139.1 ст.139 Кодексу, пунктів 1 та 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (із змінами і доповненнями), підпункту 2.5 пункту 2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 за №168/704, що призвело до заниження податку на прибуток в періодах що перевірялися на загальну суму 2 458 420,00 грн. т.ч. 4 кв. 2011 року на суму 180167 грн., 1 квартал 2012 року на суму 583830 грн., 2 квартал 2012 року на суму 1069773 грн., 3 квартали 2012 року на суму 187250 грн., 2014 рік на суму 437400 грн.;

2) 11.44.1 ст. 44, п.185.1 ст.185, п.188.1 сі.188. п. 198.2лі. 198.3 п.198,6 ст.198. п. 201.1, 201,6, 201.10 ст.201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження ТОВ «Енергоспецпроект» податок на додану вартість в періодах, які перевірялися, на загальну суму 2607527 грн., в тому числі: грудень 2011 року на суму 156667грн., січень 2012 року на суму 77000 грн., лютий 2012 року на суму 261315 грн., березень 2012 року на суму 217713 грн., квітень 2012 року на суму 304333 грн., травень 2012 року на суму 277832грн.; червень 2012 року на суму 436667 грн., липень 2012 року на суму 170000 грн., серпень 2012 року на суму 8333 грн., вересень 2014 року на суму 563167 грн., листопад 2014 року на суму 134500 грн.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем 17.04.2015 прийняті податкові повідомлення - рішення:

- №, згідно якого позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток у розмірі 3 417 379 грн. 50 коп.;

- №, згідно якого позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 3 168 817 грн. 50 коп.

Позивач категорично не погоджуючись із правомірністю податкових повідомлень рішень, звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: - ведення обліку платників податків; - інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; - перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо отримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п.п.21.1.1., 21.1.2., 21.1.4. п.21.1. ст.21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані, крім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумління виконання покладених на контролюючі органи функцій; не допускати порушень прав та охоронюваний законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до п. п. 20.1.4. п.20.1. ст.20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Як свідчать матеріали справи, предметом спірної перевірки були господарські правовідносини позивача з ТОВ «Запорожский Коксохимремонт» та ТОВ «Бродбудкепітал».

В ході перевірки відповідач дійшов до висновку проте, що взаємовідносини між ТОВ «Енергоспецпроект» та ТОВ «Запорожский Коксохимремонт» та ТОВ «Бродбудкепітал» є такими, що не спрямовані на реальне настання правових наслідків.

Вказане мотивоване тим, що ТОВ «Запорожский Коксохимремонт» та ТОВ «Бродбудкепітал» фактично не могло здійснювати господарські операції з виконання робіт для ТОВ «Енергоспецпроект» через відсутність у підприємства трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення вказаного виду діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів економічної діяльності, відсутність управлінського та технічного персоналу, основних засобів, транспортних засобів, механізмів, як наслідок відсутність постачання робіт ТОВ «Запорожский Коксохимремонт» та ТОВ «Бродбудкепітал» в адресу ТОВ «Енергоспецпроект».

В ході перевірки встановлено відсутність реальної можливості поставок робіт підприємству ТОВ «Енергоспецпроект» від ТОВ «Запорожский Коксохимремонт» та ТОВ «Бродбудкепітал» (контрагенти - постачальники), а саме відсутність трудових ресурсів, технічного персоналу, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах, що свідчить про відсутність необхідних умов для реального настання результатів відповідної господарської діяльності.

Вказані висновки контролюючого органу стали підставою для винесення податкових повідомлень - рішень №, №.

Таким чином, відповідачем без належного дослідження первинної документації, на підставі висновків інших контролюючих органів щодо порушення ТОВ «Запорожский Коксохимремонт» та ТОВ «Бродбудкепітал» приписів податкового законодавства, констатовано нікчемність укладених позивачем та його контрагентів правочинів та безтоварність господарських операцій, що на переконання суду не узгоджується з принципом законності.

Надаючи правову оцінку таким доводам контролюючого органу, суд виходив із наступного.

При встановленні факту здійснення господарської операції дослідженню підлягають усі первинні документи, які належать складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Перевірці підлягають фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, зокрема: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо, можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідності строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

Як свідчать матеріали справи, між позивачем та ТОВ «Запорожский Коксохимремонт» у спірному періоді були укладені наступні договори: №04-12/ПД/11С від 04.12.2011р., 06-12/ПД/11С від 06.12.2011р., 09-12/ПД/11С від 09.12.2011р., 03-01/ПД/12С від 03.01.2012р., 05-01 /ПД/12С від 05.01.2012р., 06-01/ПД/12С від 06.01.2012р., 06-01/2/ПД/12С від 06.01.2012р., 10-01/ПД/12С від 10.01.2012р., 11-01/ПД/12С від 11.01.2012р., 02-02/ПД/12С від 02.02.2012р., 03-02/ПД/12С від 03.02.2012р., 06-02/1/ПД/12С від 06.02.2012р., 06-02/ПД/12С від 06.02.2012р., 07-02/ПД/12С від 07.02.2012р., 08-02/ПД/12С від 08.02.2012р., 01 -03/ПД/12С від 01.03.2012р., 02-03/ПД/12С від 02.03.2012р., 03-03 /12С від 03.03.2012р., 06-03/ПД/12С від 06.03.2012р., 07-03/Т/12С від 07.03.2012р., 08-03/ПД/12С від 08.03.2012р., 12-03/ПД/12С від 12.03.2012р., 02-04/ПД/12С від 02.04.2012р., 03-04/ПД/12С від 03.04.2012р., 04-04/ПД/12С від 04.04.2012р., 05-04/ПД/12С від 05.04.2012р., 06-04/ПД/12С від 06.04.2012р., 07-04/ПД/12С від 07.04.2012р., 03-05/ПД/12С від 03.05.2012р., 04-05 ПД 12С віл 04.05.2012р., 05-05 ПД 12С від 05.05.2012р., 07-05/ПД/12С від 07.05.2012р., 01 -06/ПД/ 12С від 01.06.2012р., 04-06/ПД/12С від 04.06.2012р., 05-06/ПД/12С від 05.06.2012р., 06-06/ПД/12С від 06.06.2012р., 07-06/ПД/12С від 07.06.2012р., 08-06/ПД/12С від 08.06.2012р., 09-06/ПД/12С від 09.06.2012р., 02-07/ПД/12С від 02.07.2012р., 03-07/ПД/12С від 03.07.2012р., 04-07/ПД/12С від 04.07.2012р., 01-08/ПД/12С від 01.08.2012р.

На виконання робіт за вказаними договорами, сторонами оформлені наступні акти виконаних робіт: № 372_4-1П Д_КБ-3 від 30.12.2011 на суму 320 000,00 грн., №372_4-1 ПДКБ-З від 30.12.2011 на суму 315000,00 грн., № 372 4-1П Д_КБ-3 на суму 305000, 00грн., №19-2-1-ПД КБ-3 від 31.01.2012р. на суму 82200,00 грн., №19-2-1-ПД КБ-3 від 31.01.2012р. на суму 22200, 00 грн., № 19-2-1-ПД КБ-3 від 31.01.2012р. на суму 23160, 00 грн., №19-2-1-ПД КБ-3 31.01.2012р. на суму 106800,00 грн., №1357-2- 1ПДКБ-3 від 31.01.2012р. на суму 227640, 00 грн., №320-2-1-ПД КБ-3 від 29.02.2012р. на суму 183000, 00 грн., № 139-4-1-ПД КБЗ від 29.02.2012р. на суму 160000,00грн., № 320-2-1-ПД КБЗ від 29.02.2012р. на суму 709992,00 грн., №320-2-1-ПД КБЗ від 29.02.2012р. на суму 160150,00грн., № 321-2-1-ПД КБЗ від 29.02.2012р. на суму 116950,00грн., №540-2-1-ПД КБЗ від 29.02.2012р. на суму 117950,00 грн., № 540-2-1-ПД КБЗ від 29.02.2012р. на суму 119850, 00грн., № 398-2-1-ПД КБЗ від 31.03.2012р. на суму 230300,00 грн., № 1387-2-56-ПД КБЗ від 31.03.2012р. на суму 229800, 00грн., №330-2-1-ПД КБЗ від 31.03.2012р. на суму 145200, 00 грн., №329-2-1-ПД КБЗ від 31.03.2012р. на суму 91000, 00грн., №328 21-ПД КБ-3 від 31.03.2012р. на суму 459996, 00грн; №335 2 1-ПД КБ-3 від 30.04.2012р. на суму 100000, 00грн., №398_2_1-ПД КБ-3 від 30.04.2012р. на суму 200000,00грн., №1380 2 1-ПД КБ-3 від 30.04.2012р. на суму 350000, 00 грн., № 7_4_1-ПД КБ-3 від 30.04.2012р. на суму 500000,00 грн., №1380 2 1-ПД КБ-3 від 30.04.2012р. на суму 276000,00 грн., №741-ПД КБ-3 від 30.04.2012р. на суму 399999, 60грн., №2003 4 1-ПД КБ-3 від 31.05.2012р. на суму 266990,00грн., №2004_4_1-ПД КБ-3 від 31.05.2012р. на суму 570000, 00грн., №2003_7_1-ПД КБ-3 від 31.05.2012р. на суму 830000, 00 грн., №1380_2_1-ПД КБ-3 від 30.06.2012р. на суму 270000,00грн., №741-ПД КБ-3 від 30.06.2012р. на суму 450000,00грн., № 1380 2 1-ПД КБ-3 від 30.06.2012р. на суму 400000,00 грн., № 2004 4 1-ПД КБ-3 від 30.06.2014р. на суму 250000, 00 грн., №2004 41-ПД КБ-3 від 30.06.2014р. на суму 300000,00 грн., №2004 4 1-ПД КБ-3 від 30.06.2014р. на суму 450000, 00грн., №7_4_1-ПД КБ-3 від 30.06.2012р. на суму 500000, 00грн., №7 4 1-ПД КБ- 331.07.2012 від 31.07.2012р. на суму 300000, 00грн., №1380 2 1-ПД КБ-3 від 31.07.2012р. на суму 250000,00 грн., №2003 4 1-ПД КБ-3 від 31.07.2012р. на суму 230000, 00 грн., № 2003 4 1-ПД КБ-3 від 31.07.2012р. на суму 240000, 00 грн., № 20014 1-ПД КБ-3 від 31.07.2012р. на суму 50000,00грн.

Також на виконання вказаних договірних зобов'язань видано податкові накладні: №47 від 30.03.2012р. на суму 11877, 60грн., №32 від 12.03.2012р. на суму 138103,14 грн.

Поряд з цим, оплата за договорами підтверджується копіями платіжних доручень від 13.01.2012р. на суму 305000,00 грн., від 13.01.2012р. на суму 315000,00 грн., від 20.01.2012р. на суму 56000,00грн., від 30.01.2012р. на суму 50000,00грн., від 01.02.2012р. на суму 34000,00 грн., від 03.02.2012р. на суму 180000,00грн., від 06.02.2012р. на суму 55000,00грн., від 10.02.2012р. на суму 16800,00 грн., від 10.02.2012р. на суму 27200, 00грн., від 14.02.2012р. на суму 50000,00 грн., від 15.02.2012р. на суму 22200, 00 грн., від 15.02.2012р. на суму 23160,00грн., від 15.02.2012р. на суму 40000,00 грн., від 15.02.2012р. на суму 85000,00грн., від 21.02.2012р. на суму 142640,00 грн., від 22.02.2012р. на суму 59900,00 грн., від 27.02.2012 на суму 57000,00 грн., від 27.02.2012р. на суму 58000,00 грн., від 29.02.2012р. на суму 59950, 00грн., від 29.02.2012 на суму 59950,00грн., від 29.02.2012р. на суму 59950,00грн., від 29.02.2012р. на суму 160000, 00 грн., від 29.02.2012р. на суму 160150,00 грн., від 06.03.2012р. на суму 30000, 00 грн., від 12.03.2012р. на суму 40300, 00грн., від 12.03.2012р. на суму 59800, 00 грн., від 12.03.2012р. на суму 108103, 14грн., від 14.03.2012р. на суму 50000,00 грн., від 19.03.2012р. на суму 133000,00 грн., від 19.03.2012р. на суму 169992, 00 грн., від 21.03.2012р. на суму 170000,00 грн., від 21.03.2012р. на суму 190000,00 грн., від 21.03.2012р. на суму 540000,00 грн., від 27.03.2012р. на суму 56000,00грн., від 29.03.2012р. на суму 35000,00 грн., від 05.04.2012р. на суму 11877, 60грн., від 05.04.2012р. на суму 110000,00 грн., від 10.04.2012р. на суму 349996,00 грн., від 12.04.2012р. на суму 145200,00 грн., від 18.04.2012р. на суму 100000,00грн., від 18.04.2012р. на суму 350000,00 грн., від 23.04.2012р. на суму 276000,00грн., від 24.04.2012р. на суму 500000,00 грн., від 27.04.2012р. на суму 399999,60 грн., від 10.05.2012р. на суму 200000,00грн., від 16.05.2012р. на суму 59990,00 грн., від 17.05.2012р. на суму 350000,00грн., від 21.05.2012р. на суму 20000,00 грн., від 21.05.2012р. на суму 57000,00 грн., від 22.05.2012р. на суму 480000, 00грн., від 24.05.2012р. на суму 100000,00грн., від 29.05.2012р. на суму 100000,00грн., від 31.05.2012р. на суму 350000,00 грн., від 05.06.2012р. на суму 100000,00 грн., від 11.06.2012 р. на суму 100000,00 грн., від 13.06.2012р. від 400000,00грн., від 14.06.2012р. на суму 150000,00 грн., від 18.06.2012р. на суму 300000,00грн., від 25.06.2012р. на суму 100000,00 грн., від 25.06.2012р. на суму 100000,00 грн., від 26.06.2012р. на суму 150000,00 грн., від 02.07.2012р. на суму 450000,00 грн., 02.07.2012р. на суму 500000,00грн., від 09.07.2012р.на суму 90000,00 грн., від 13.07.2012р.на суму 40000,00 грн., від 18.07.2012р. на суму 100000,00 грн., від 19.07.2012р. на суму 40000,00 грн., від 19.07.2012р. на суму 40000,00 грн., від 20.07.2012р. на суму 30000,00 грн., від 20.07.2012р. на сум у 50000,00 грн., від 24.07.2012р.на суму 200000,00грн., від 26.07..2012р. на суму 250000,00 грн., від 30.07.2012р. на суму 150000,00 грн., від 30.07.2012р. на суму 150000,00 грн., від 31.07.2012р. на суму 200000, 00 грн., від 06.08.2012р. на суму 100000,00 грн. , від 09.08.2012р. на суму 50000,00грн.

Однак, відповідачем в ході перевірки вказані документи не враховані, та з огляду на отримання від ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві інформації про формування ТОВ «Запорожский Коксохимремонт» податкового кредиту за рахунок відображення неіснуючих операцій з придбання у контрагентів з ознаками «фіктивності», контролюючим органом встановлено нереальний характер здійснення господарських операцій.

Крім того, відповідач у ході судового розгляду справи зазначав, що неналежність оформлення первинної документації за операціями позивача з ТОВ «Запорожский Коксохимремонт», встановлена в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань СУФР ГУ Міндоходів у м. Києві №0000036 від 05.02.2014 року за фактом умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.212 КК України.

Суд критично ставиться до таких доводів відповідача, з огляду на наступне.

Як встановлено статтею 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Крім того, слідує, що у межах кримінального провадження №0000036 досліджується питання на предмет дотримання ТОВ «Запорожский Коксохимремонт» вимог законодавства при здійсненні господарської діяльності.

В розрізі наведеного, суд звертає увагу на те, відповідно до ч.2 ст.61 Конституції України межі юридичної відповідальності мають індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб'єкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.

Виходячи з наведеного, позивач як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності, за невиконання чи неналежне виконання обов'язків щодо сплати податків іншими контрагентами.

Також, суд зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, у разі, якщо дії платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, для підтвердження права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування достатньо наявності належним чином оформлених документів, зокрема податкових накладних.

Разом з тим, не є підставою для відмови у праві на податковий кредит та бюджетне відшкодування з податку на додану вартість порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку. Також не є підставою для визнання неправомірними операцій платника податків подальше припинення чи анулювання статусу платника податку на додану вартість його контрагента. Усі операції, вчинені контрагентом платника податку до припинення такого контрагента, не можуть автоматично розглядатися як нікчемні правочини в силу самого собою припинення юридичної особи або анулювання її податкового статусу. У такому разі достатньо встановити необізнаність платника податку, що заявляє право на податковий кредит чи бюджетне відшкодування з податку на додану вартість про факт припинення або недобросовісний характер діяльності контрагента (зокрема про несплату податків чи неподання податкової звітності).

Водночас, як свідчать фактичні обставини справи, позивач мав господарські правовідносини з ТОВ «Бродбудкепітал» на підставі укладених договорів субпідряду, зокрема: №08-08/ПД/14ЕС від 08.08.2014р., №11-08/ПД/14ЕС від 11.08.2014р., №12-08/ПД/14ЕС від 12.08.2014р., №15-08/ПД/14ЕС від 15.08.2014р., № 20-08/ПД/14ЕС від 20.08.2014р., №24-08 ПД 14ЕС від 24.08.2014р., №02-09/БД/14ЕС від 02.09.2014р., №03-09/ПД/14ЕС від 03.09.2014р., №01-09/ПД/14ЕС від 01.09.2014р., №04-09/ПД/14ЕС від 04.09.2014р., №02-10/ПД/14ЕС від 02.10.2014р., №03-10/ПД/14ЕС від 03.10.2014р., №06-10/ПД/14ЕС від 06.10.2014р.

На виконання вказаних договорів сторонами оформлені акти виконаних робіт: від 30.09.2014р. на суму 460000,00 грн., від 30.09.2014р. на суму 460000,00 грн., від 30.09.2014р. на суму 470000,00 грн., від 30.09.2014р. на суму 498000,00 грн., від 30.09.2014р. на суму 487000,00 грн., від 30.09.2014р. на суму 494000,00 грн., від 29.11.2014р. на суму 54394грн., від 29.11.2014р. на суму 22606грн.

При цьому, вартість робіт по вказаним договорам, позивачем була сплачена згідно платіжних доручень: від 17.09.2014р. на суму 100000,00грн., від 23.09.2014р. на суму 100000,00 грн., від 24.09.2014р. на суму 220000,00 грн., від 26.09.2014р. на суму 120000,00 грн.

Проте, відповідач за результатами аналізу відомостей даних ІС «Податковий блок» встановив, що податковий кредит ТОВ - «Брокбудкепітал» «за вересень 2014 року сформований за рахунок постачальника ТОВ «Фінансово - Промислова Група «Діоніка» (код за ) та встановлено маніпулювання податковою звітністю внаслідок дроблення податкових накладних у великій кількості з сумою ПДВ менше 10,0 тис. грн., з метою ухилення від реєстрації в ЄРПН та приховування номенклатури товарів (робіт, послуг), в порушення вимог п.201.1 ст.201 Податкового Кодексу України, що свідчить про маніпулювання підприємствами контрагентами податковою звітністю та надає можливість отримання податкової вигоди третіх осіб в частині неправомірного формування податкового кредиту та витрат; - за листопад 2014 року сформований за рахунок постачальника ТОВ «Оптова База «Чай- Агропродукт» (код за ) та встановлено маніпулювання податковою звітністю внаслідок дроблення податкових накладних у великій кількості з сумою ПДВ менше 10,0 тис. грн., з метою ухилення від реєстрації в ЄРПН та приховування номенклатури товарів (робіт, послуг), в порушення вимог п.201.1 ст.201 Податкового Кодексу України, що свідчить про маніпулювання підприємствами контрагентами податковою звітністю та надає можливість отримання податкової вигоди третіх осіб в частині неправомірного формування податкового кредиту та витрат».

Зважаючи про таке, представник відповідач стверджував, ТОВ «Бродбудкепітал» проводились транзитні фінансові потоки, спрямовані на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, з метою штучного формування податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру.

Жодних документальних доказів на підтвердження таких аргументів до суду відповідачем не подано. Також суд приймає до уваги, що знову таки, підставою для прийняття оспорюваних рішень опосередковано слугували доводи про порушення приписів законодавства саме контрагентами позивача, а не самим ТОВ «Енергоспецпроект», що на переконання суду не узгоджується з принципом законності.

Крім того, суд звертає увагу на те, що п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пп.1.2 п.1, пп.2.1 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995р. за №168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність» встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Так, відповідно до п. 138.2 ст. 138 ПКУ витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За приписами п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПКУ не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Отже, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п.п. 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.4, 201.10 ст. 201 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Разом з тим, твердження податкового органу про нереальний характер перевіряємих господарських правовідносин не носить правового підґрунтя, зважаючи на наступне.

Поряд з цим, особливості виникнення, зміни та припинення договірних зобов'язань, вимоги до правочинів, умови та наслідки їх недійсності регламентовані нормами Цивільного кодексу України.

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України, недійсним є лише правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Відповідно до частини 1 статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності).

Крім того, відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, яке викладене у постанові від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» - нікчемними є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Частиною першою ст. 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити, зокрема, моральним засадам суспільства. Отже, правочин, укладений з метою, що суперечить інтересам держави та суспільства, суперечить і моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина п'ята ст. 203 ЦК України). Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) цієї вимоги є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. При цьому вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Згідно з частиною третьою ст. 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Таким чином, навіть за наявності ознак нікчемності правочину, податкові органи мають право лише звертатися до судів з позовами про стягнення в доход держави коштів, отриманих по правочинах, здійснених з метою, що свідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їх нікчемність.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що одним з основних завдань органів державної податкової служби є здійснення контролю дотримання податкового законодавства і надання роз'яснень законодавства з питань оподаткування платникам податків. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено право органу державної податкової служби самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини і дані, вказані платником податків в податкових деклараціях.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 158-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 17 квітня 2015 року винесене ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № від 17 квітня 2015 року винесене ДПІ Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві в частині основного платежу 1340878,00 грн. та штрафних (фінансових санкцій) 902522, 50 грн.

Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоспецпроект» судовий збір у розмірі 98 792, 97 грн.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур