Справа № 826/668/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 квітня 2016 року № 826/668/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., суддів: Кобилянського К.М., Мазур А.С., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1

до Міністерства соціальної політики України в особі Комісії зі спірних питань

визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на

Чорнобильській АЕС

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернувся з позовом до Міністерства соціальної політики України в особі Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (надалі - Відповідач) про визнання незаконним та скасування рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України від 24 вересня 2015 року, в частині протоколу № 90 про визнання безпідставною видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії - 2, ОСОБА_1 ; зобов`язати Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 нове посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, 2 - категорії.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що оскаржуване рішення Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яким визнано безпідставною видачу Позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 є необґрунтованим та безпідставним.

В судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи.

На адресу суду надійшли письмові заперечення на позовну заяву від Відповідача. В письмових запереченнях на адміністративний позов Міністерство соціальної політики України просило в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, зазначивши при цьому, що Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України 24 вересня 2015 року прийнято рішення про безпідставність видачі Позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС категорії 2 (1), оскільки не підтверджено факт виконання робіт у зоні відчуження.

Згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у різі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 у 1986 році перебував у трудових відносинах з управлінням механізації ремонтно-будівельних робіт Київзеленбуд на посаді водія поливомийного автомобіля.

Наказом управління механізації ремонтно-будівельних робіт Київзеленбуд № 68-КМ від 29 липня 1986 року на підставі наказу начальника цивільної оборони м. Києва № 51 від 30.04.1986 року ОСОБА_1 відкомандировано в м. Іванків терміном на 10 днів з 30 липня 1986 року по 09 серпня 1986 року для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС для заміни водіїв працюючих на поливомийних автомобілях.

Згідно з Наказу начальника управління механізації ремонтно-будівельних робіт Київзеленбуд №73-КМ від 15 серпня 1986 року ОСОБА_1 повторно відкомандировано в м. Іванків терміном на 10 дні з 17 по 26 серпня 1986 року для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС для заміни водіїв працюючих там на поливомийних автомобілях.

Так, Позивачу у 1992 року видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2) серії НОМЕР_1 .

Управлінням праці та соціального захисту Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації було направлено особову справу ОСОБА_1 до Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і відповідно до витягу з протоколу Комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №7 від 21 травня 2013 року особову справу ОСОБА_1 було направлено на розгляд Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України.

Відповідно до витягу з протоколу Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України №69 від 18 грудня 2013 року Київській міській державній адміністрації надано завдання доопрацювати справу ОСОБА_1 .

Управлінням праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації направлено запит до ДСП «Чорнобильський спецкомбінат», ПАТ «УКРЕНЕРГОБУДМЕХАНІЗАЦІЯ» щодо підтвердження (спростування) факту перебування ОСОБА_1 в зоні відчуження.

Після надходження відповідей особова справа ОСОБА_1 розглянута на Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України та вирішено на підставі представлених документів визнати безпідставною видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 (1) ОСОБА_1 (протокол № 90 від 24.09.2015 р.) у зв`язку з тим, що не підтверджено факт виконання ним робіт в зоні відчуження.

Позивач вважає спірне рішення Відповідача протиправним та таким, що прийнято в супереч вимогам законодавства, тому звернувся з відповідним позовом до суду.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтування позовних вимог виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (надалі Закон № 796-ХІІ).

Відповідно до ст. 10 Закону № 796-ХІІ, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Частиною 1 ст. 15 Закону № 796-ХІІ передбачені підстави для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме: період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи врегульовані Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 р. № 51 (надалі Порядок).

Пунктом 10 вищевказаного Порядку передбачено, що посвідчення видаються: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Суд також наголошує, що у відповідності до п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, документи, які засвідчують особливий статус особи за Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або довідка архівної установи, чи інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З порівняльного аналізу вказаних актів, суд дійшов висновку, що в даному випадку для встановлення відповідного статусу, суб`єктом владних повноважень може використовуватись не конкретний документ, а один із перелічених документів або декілька документів в їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачу 20 жовтня 1992 року видана довідка № 51 про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів з 20 липня 1986 року по 08 серпня 1986 року і населеного пункту м. Чорнобиль). Про отримання позивачем підвищеної заробітної плати також свідчать наявні в матеріалах справи розрахункові листки за липень вересень 1986 та жовтень 1992 роки.

В матеріалах справи міститься список осіб від 08 жовтня 1992 року на доплату робочим та службовцям управлінням механізації ремонтно-будівельних робіт Київзеленбуд, які приймали участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році, відкомандированих в м. Іванків. Серед вказаних осіб числиться і позивач.

Також в підтвердження того, що позивач був учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, є наказ орендного спеціалізованого підрядного управління механізації ремонтно-будівельних робіт Київзеленбуд № 99 від 09 жовтня 1992 року про проведення доплати робітникам та службовцям учасникам ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС. Відповідно до цього наказу комісія встановила, що, не дивлячись на відрядження робітників та службовців до м. Іванків, при виконанні завдань по дезактивації доріг, промислових приміщень і підвозу води на комунальні підприємства в зоні відчуження, починаючи з 27 квітня 1986 року (м. Прип`ять, а потім в м. Чорнобиль і Іванків) змінювалися лише водії і старші груп, а поливомиючі автомобілі залишалися, маючи високий рівень забрудненості, та після закінчення робіт 04 вересня 1986 були захоронені в зоні відчуження с. Лубянка 2, що підтверджується актом начальника АСП УМ РСР Київзеленстрой від 08 липня 1992 р.

При цьому, суд вважає посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 виконував роботи відповідно до Наказів: №68-КМ від 29.07.1986 р. та №73-КМ від 13.08.1986 р. в м. Іванкові, таким, що не має юридичного значення, оскільки, дане посилання є формальними, суперечить зазначеним у довідках підставах їх видачі як робітнику, який був безпосередньо зайнятий на роботах, передбачених Постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 29.12.1987 р. №1497-378 та Постановою Ради міністрів СРСР та ВЦРПС від 05.06.1986 р. №665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку №1, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. №1173, і саме регламентували умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників, зайнятих в ліквідації наслідків аварії ЧАЕС.

Крім того, відповідачем не надано доказів, що ОСОБА_1 виконував роботи саме в м. Іванків, оскільки згідно Наказів: №68-КМ від 29.07.1986 року та №73-КМ від 13.08.1986 року дані про те, що позивач виконував роботи саме в м. Іванків не зазначені.

З аналізу вищевикладеного, суд вважає, що при прийняті рішення відповідачем вказані обставини враховані не були, а позивачем підтверджено факт виконання робіт по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС. Тому рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України від 24 вересня 2015 року, оформлене протоколом № 90, про визнання безпідставною видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС категорії 2 (1) ОСОБА_1 є незаконним.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятої ним спірної постанови з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновків про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:
1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України від 24 вересня 2015 року, в частині протоколу № 90 про визнання безпідставною видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії - 2, ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 нове посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, 2 - категорії.

4. Стягнути з Міністерства соціальної політики України за рахунок державних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1102, 42 грн.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук
Судді К.М. Кобилянський
А.С. Мазур