Справа № 826/27245/15
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської Інесси Володимирівни на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Людмила» до державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської Інесси Володимирівни, треті особи: управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві та ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Людмила» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської Інесси Володимирівни (далі - відповідач), треті особи: управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві та ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування прийнятого відповідачем рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 25309184 від 15 жовтня 2015 року, 18:38:26, а саме про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на об'єкт нерухомого майна: реєстраційний номер 0, нежилі приміщення із № 1 по № 18 (групи приміщень № 5), магазин та кафе з продажу алкогольних виробів (літера А), загальною площею 462,4 м2 (далі - нерухоме майно), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (далі - оскаржуване рішення).

Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 01 квітня 2016 року адміністративний позов задовольнив.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2016 року та постановити нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, між публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та спільним українсько-німецьким підприємством «Марком» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі - позичальник), 17 грудня 2010 року укладено генеральний договір № 06.1-27/17 про здійснення кредитування (далі - генеральний договір).

З метою забезпечення виконання сторонами умов генерального договору, 17 грудня 2010 року між ПАТ «Укрсоцбанк», як іпотекодержателем, та ТОВ «Людмила», як іпотекодавцем та майновим поручителем за зобов'язаннями позичальника за генеральним договором, укладено іпотечний договір № 02-10/524 (далі - іпотечний договір), за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником генерального договору, нерухоме майно, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності.

Іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. за № 6142.

Суд зазначає, що у матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право власності від 04 листопада 2010 року, виданого Головним управлінням комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яким посвідчено право приватної власності ТОВ «Людмила» на нерухоме майно.

21 липня 2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк», як первісним іпотекодержателем, та товариством з обмеженою відповідальністю «Юргруп» (далі - ТОВ «Юргруп»), як новим іпотекодержателем, укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором, за умовами якого первісний іпотекодержатель відступив (передав) новому іпотекодержателю усі свої права за іпотечним договором, а новий іпотекодержатель прийняв передані права.

Вказаний договір про відступлення прав посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. за № 1094.

04 серпня 2015 року між ТОВ «Юргруп», як первісним іпотекодержателем, та пайовим закритим недиверсифікованим венчурним інвестиційним фондом «Капітал» (далі - ЗНВІФ «Капітал»), як новим іпотекодержателем, від імені якого діє товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Гранд-Інвест» (далі - ТОВ «Гранд-Інвест»), укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором, за умовами якого первісний іпотекодержатель відступив (передав) новому іпотекодержателю усі свої права за іпотечним договором, а новий іпотекодержатель прийняв передані права.

Вказаний договір про відступлення прав посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В. за № 1356.

ТОВ «Гранд-Інвест» на адресу ТОВ «Людмила» та позичальника направлено вимогу № 78/08 від 21 серпня 2015 року про усунення порушення зобов'язань, які отримані ними 12 та 02 вересня 2015 року відповідно.

15 жовтня 2015 року між ЗНВІФ «Капітал», як первісним іпотекодержателем, від імені якого діє ТОВ «Гранд-Інвест», та ОСОБА_3, як новим іпотекодержателем, укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, за умовами якого первісний іпотекодержатель відступив, а новий іпотекодержатель набув право вимоги за іпотечним договором з усіма договорами про внесення змін, який укладено між первісним іпотекодержателем та ТОВ «Людмила», який є майновим поручителем за зобов'язаннями позичальника.

Вказаний договір посвідчено державним реєстратором Тверською І.В. за № 1159.

15 жовтня 2015 року державним реєстратором Тверською І.В. також прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_3.

На підставі оскаржуваного рішення державним реєстратором Тверською І.В. інформацію про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності: 11614032).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення державним реєстратором Тверською І.В. прийнято протиправно.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Оболонський районний суд міста Києва своєю ухвалою від 13 серпня 2015 року у справі № 756/9932/15-ц заяву Спільного українсько-німецького підприємства «Марком»у формі товариства з обмеженою відповідальністю про вжиття заходів забезпечення позову, задоволено. Заборонено ТОВ «Людмила» вчиняти будь-які дії з нежилими приміщеннями з № 1 по № 18 (групи приміщень № 5) магазин та кафе з продажу алкогольних виробів (літера А), загальною площею 462,4 м2, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі передавати це нерухоме майно в користування іншим особам.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2015 року було скасовано ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 13 серпня 2015 року у цивільній справі № 756/9932/15-ц про забезпечення позову.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що державний реєстратор Тверська І.В. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 25309184 від 15 жовтня 2015 року, у той час, коли діяла ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 13 серпня 2015 року по справі № 756/9932/15-ц та яка підлягала негайному виконанню.

У своїй апеляційній скарзі, апелянт посилався на практику Вищого адміністративного суду, проте суд першої інстанції правильно послався на постанову Верховного Суду України від 19 травня 2015 року № 21-121а15 в якій міститься правовий висновок про те, що наявність у реєстрі запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде знято.

Згідно з абзацом 2 ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Окремо, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон), нерухоме майно (нерухомість) - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці і невід'ємно пов'язані з нею, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Застава повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об'єктів, майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом.

Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 24 Закону відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням.

Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Ст. 37 Закону визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

З урахуванням викладених норм колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що іпотечний договір містить відповідне застереження у вигляді заборони відчуження, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя. При цьому, у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про повідомлення іпотекодержателем саме ТОВ «Людмила» про укладення договору про відступлення права вимоги від 15 жовтня 2015 року, а також про направлення новим іпотекодержателем, тобто ОСОБА_3, іпотекодавцю та позичальнику вимоги про усунення порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, п. 2 ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Державним реєстратором є нотаріус.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Отже, підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що державним реєстратором Тверською І.В. протиправно прийнято оскаржуване рішення, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню, оскільки ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 грудня 2015 року по даній справі про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову було заборонено державному реєстратору Тверській І.В. та державним реєстраторам управління держреєстрації вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації відчуження та реєстрації іпотеки нерухомого майна.

Вказану ухвалу судом прийнято у зв'язку з існуванням очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам ТОВ «Людмила» у зв'язку з наявністю у ОСОБА_3 реальної можливості здійснити подальше відчуження або обтяження нерухомого майна без згоди ТОВ «Людмила».

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2016 року ухвалу суду першої інстанції від 17 грудня 2015 року залишено без змін.

Як зазначено в ухвалі суду апеляційної інстанції, висновок суду першої інстанції про забезпечення позову шляхом заборони державному реєстратору Тверській І.В. та державним реєстраторам управління держреєстрації вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації відчуження та реєстрації іпотеки нерухомого майна є обґрунтованим, оскільки ТОВ «Людмила» доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, та приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської Інесси Володимирівни - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлений 30.05.2016 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Файдюк В.В.