Справа № 821/414/16
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2016-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/414/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Войтович І.І.,

при секретарі: Сердюк О.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області

про скасування податкового повідомлення-рішення, вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу,

встановив:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області (далі - відповідач) в якому просить скасувати податкове повідомлення - рішення № від 12.10.2015 р., податкову вимогу №197-23 ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області від 20.01.2016 р. та рішення №35 про опис майна у податкову заставу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що результатами перевірки позивача оформленого актом перевірки №385/21-03-17-03/НОМЕР_1 від 27.08.2015 р. "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_3 з питання отримання доходу (додаткового блага) у вигляді суми боргу анульованого кредитором за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р.", рішенням ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області від 12.10.2015 р. донараховано суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачено фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 13 265,71 грн., з яких основний борг -10 476,57 грн. та штрафні санкції в сумі 2789,14 грн. Також, 20.01.2016 р. заступником начальника ДПІ у м. Херсоні винесено рішення №35 про опис майна у податкову заставу та податкова вимога №197-23. Позивач вважає, що податкове повідомлення - рішення , вимога та рішення про опис майна у податку заставу винесені контролюючим органом протиправно, а тому звернувся до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав викладених в письмових запереченнях на адміністративний позов. Вважає його безпідставним та необґрунтованим, просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши позовну заяву, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що контролюючим органом на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст. 20, пп.78.1.2 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI, наказу ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області від 18.08.2015 р. за №762, проведена позапланова документальна невиїзна перевірка ОСОБА_3, з питання отримання доходу (додаткового блага), у вигляді суми боргу анульованого кредитом за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р.

За результатами даної перевірки складено акт №385/21-03-17-03/НОМЕР_1 від 27.08.2015 року.

З вищенаведеного акта перевірки вбачається, що за результатами перевірки позивача встановлені порушення пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, платником податку не включена до загального річного оподатковуваного доходу і не задекларована сума доходу у вигляді додаткового блага у розмірі 69843,79 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб в сумі 10476,57 грн.

На підставі вищенаведеного акта перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № від 12.10.2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 13265,71 грн., у тому числі за основним платежем в сумі 10476,57 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 2789,14 грн.

20 січня 2016 р. заступником начальника ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області прийнято рішення №35 про опис майна у податкову заставу та податкова вимога №197-23.

Підставою для винесення оскаржуваних рішень слугувало встановлення відповідачем факту неподання ОСОБА_4 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік з відображенням у ній доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 69843,79 грн., отриманого від ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» внаслідок анулювання (прощення) останнім заборгованості в сумі 69843,79 грн. за Договором від 13.11.2014 р. про часткове прощення боргу за кредитним договором №014/23/1664 від 07.12.2007 р.

Не погоджуючись з оскаржуваними податковим повідомленням-рішенням, вимогою про сплату боргу та рішенням про опис майна у податкову заставу, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 07.12.2007 року між ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» та ОСОБА_3 (Позичальник) укладено Договір від 13.11.2014 р. про часткове прощення боргу за кредитним договором №014/23/1664 від 07.12.2007 р., згідно якої, сторони визнали наявність боргу Позичальника за Кредитним договором та домовились про порядок та умови погашення вказаного боргу, у звязку з чим Банком здійснюється прощення боргу.

Листом від 18.11.2013 р. ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» повідомлено ДПІ у м. Херсоні (на запит №3572/9/21-03-17-03-20 від 26.10.2013 р.), що сума 69843,79 грн. є сумою анульованого боргу.

Частиною 1 статті 67 Конституції України закріплено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Суд зазначає, що правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачем були врегульовані положеннями Податкового кодексу України у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно пункту 6.1. статті 6 Податкового кодексу України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 8.1. статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Згідно підпункту 9.1.2. пункту 9.1. статті 9 Податкового кодексу України до загальнодержавних податків належить податок на доходи фізичних осіб.

Підпунктом 16.1.3. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платники податків і зборів зобов'язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обов'язком. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обов'язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України. Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Правові засади справляння податку на доходи фізичних осіб встановлюються розділом IV Податкового кодексу України.

Підпунктом 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 розділу IV Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 цього Кодексу, об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до абзацу "д" підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Єдиною підставою, на яку посилається позивач, щодо неправомірності нарахування йому грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, є п.п. 165.1.55 п.165.1 ст. 165 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати ( у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року, та сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Суд не погоджується із таким твердженням позивача, виходячи з наступного.

У пп.164.2.17 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, чітко вказано, що додаткове благо є сума боргу платника податку анульована кредитом.

Листом від 18.11.2013 р. №04-2-0/4174 АТ «ОСОБА_5 Аваль» повідомило ДПІ у м. Херсоні, що сума 69843,79 грн. є сумою анульованого боргу.

Суд зазначає, що Податковий кодекс України, в редакції до 2015 р. не передбачає розмежування суми боргу платника податку анульованого кредитором на проценти, за користування коштами, та неустойку.

АТ «ОСОБА_5 Аваль» виконано всі функції податкового агенту, відповідно до вимог податкового законодавства, у звязку з чим відповідно до вимог абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, позивач самостійно повинен був сплатити податок з таких доходів та відобразити їх у річній податковій декларації.

Відповідно до пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Згідно пункту 179.7. статті 179 Податкового кодексу України, фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_3, як платник податку, зобов'язаний був подати контролюючому органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік, в якій відобразити дохід у вигляді додаткового блага отриманого від АТ «ОСОБА_5 Аваль» внаслідок анулювання (прощення) останнім заборгованості за Кредитним договором №014/23/1664 від 07.12.2007 року, та відповідно сплатити податок на доходи фізичних осіб.

У судовому засіданні встановлено, що на момент проведення контролюючим органом перевірки ОСОБА_3 не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік, податок на доходи фізичних осіб з доходів, отриманих у 2012 році, не сплачено. Дана обставина також не заперечувалася позивачем.

Таким чином, оскільки судом встановлено факт отримання ОСОБА_3 у 2012 році доходу у вигляді додаткового блага, останній підлягав оподаткуванню за ставками, визначеними пунктом 167.1. статті 167 Податкового кодексу України, а отже позивач зобов'язаний був сплатити податок на доходи фізичних осіб.

За таких обставин, відповідачем згідно оскаржуваного податкового повідомлення-рішення форми "Р" від 12.10.2015 року за № НОМЕР_2 правомірно донараховано позивачу 13265,71 податку на доходи фізичних осіб у т ому числі за основним платежем - 10476,57 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 2789,14 грн.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку щодо правомірності нарахування позивачу грошового зобовязання за податковим повідомленням - рішенням від 12.10.2015 року за № НОМЕР_2 то вимоги про скасування податкової вимоги №197-23 від 20.01.2016 р. та рішення №35 про опис майна у податкову заставу не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними.

Статтями 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому слід відмовити в його задоволенні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 30 травня 2016 р.

Суддя Войтович І.І.

кат. 8.3.2