Справа № 308/9606/13-а
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року м. Київ К/800/41463/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М., Рецебуринського Ю.Й., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства «Житлово-побутове підприємство» (далі - ПАТ «Житлово-побутове підприємство») до Ужгородської міської ради (далі - Міська рада) про визнання протиправним рішення за касаційною скаргою представника Будинкового комітету «Бородіна-14» (далі - Будинковий комітет) на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 вересня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року представник ПАТ «Житлово-побутове підприємство» звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати протиправним та скасувати рішення Міської ради від 31 травня 2013 року, яким надано дозвіл на створення органу самоорганізації населення - будинкового комітету по вул. Бородіна, 14 у м. Ужгороді.

Посилався на те, що будівля по вул. Бородіна, 14 у м. Ужгороді не знаходиться в державному, громадському житловому фонді або фонді житлово-будівельних кооперативів, а належить на праві приватної власності ПАТ «Житлово-побутове підприємство», яке не давало згоди на створення органу для управління належними йому майном, тому Будинковий комітет не може бути створений для управління цим майном.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 листопада 2013 року, залишеною без змін Львівським апеляційним адміністративним судом від 3 вересня 2015 року, позовні вимоги задоволено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що надання дозволу на створення органу самоорганізації населення - будинкового комітету на будівлю, яка належить на праві колективної власності ПАТ «Житлово-побутове підприємство», суперечить вимогам чинного законодавства.

У касаційній скарзі представник Будинкового комітету, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і ухвалити нову про відмову в позові. Вказує на те, що рішення, яке є предметом оскарження, відноситься до актів одноразового застосування і вичерпує свою дію фактом виконання, тому воно не може бути скасовано органом, який його ухвалив. Окрім того, це рішення не створює перешкод для користування позивачем своєю власністю.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з урахуванням наступного.

Правовий статус, порядок організації та діяльності органів самоорганізації населення визначається Законом України від 11 липня 2001 року № 2625-III «Про органи самоорганізації населення» (далі - Закон № 2625-ІІІ).

За правилами, викладеними у «г» частини другої статті 7 цього Закону, будинковий комітет створюється в межах будинку (кількості будинків) в державному і громадському житловому фонді та фонді житлово-будівельних кооперативів.

Матеріальною основою діяльності органу самоорганізації населення є майно, передане йому радою в оперативне управління (частина перша стаття 17 Закону № 2625-ІІІ).

Як установлено судами попередніх інстанцій, що відповідає фактичним обставинам справи, в тому числі копії свідоцтва про право власності від 25 грудня 1999 року, будинок по вул. Бородіна, 14 у м Ужгороді належить на праві колективної власності ПАТ «Житлово-побутове підприємство». Останнє не надавало дозволу на прийняття рішення про оперативне управління належним йому майном.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, суди попередніх інстанцій прийшли до обґрунтованого висновку про незаконність Рішення Міської ради від 31 травня 2013 року № 899 «Про дозвіл на створення органу самоорганізації населення - будинкового комітету «Бородіна 14», адже будинок не знаходиться в державному чи громадському житловому фонді та фонді житлово-будівельних кооперативів.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, висновок судів не спростовують і не дають підстав вважати судові рішення такими, що ухвалені з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Зокрема, рішенням Конституційного Суду України, на яке посилається представник Будинкового комітету, визнано неправомірним скасування органами місцевого самоврядування прийнятих ними актів індивідуальної дії, які вичерпують свою дію фактом їх виконання. В даному випадку заявляється вимога про скасування рішення не органом самоврядування, а судом.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу будинкового комітету «Бородіна-14» відхилити, а судове рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 3 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

Ю.Й. Рецебуринський

І.В. Штульман