Справа № 808/4300/14
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2016 року м. Київ К/800/26829/15

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.07.2014 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015 року

у справі № 808/4300/14

за позовом Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області

до Приватного підприємства «Будоптимсервіс»

про арешт коштів на рахунках платника податків,

встановив:

Державна податкова інспекція у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області звернулась до суду з адміністративним позовом до Приватного підприємства «Будоптимсервіс» про арешт коштів на рахунках платника податків.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.07.2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015 року, у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів встановила таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що станом на 02.07.2014 року за Приватним підприємством «Будоптимсервіс» обліковується податковий борг в сумі 2 748 715, 44 грн., який виник внаслідок несплати у визначені законодавством строки суми узгоджених грошових зобов'язань за податковими повідомленнями-рішеннями, що стало підставою для звернення податкового органу з позовом про арешт коштів на рахунках даного платника податків.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем не доведено наявності обов'язкових умов для застосування арешту коштів платника податків, а саме відсутності у такого платника майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг, та вжиття заходів щодо погашення податкового боргу шляхом стягнення коштів.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, враховуючи таке.

Відповідно до пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Таким чином, умовою застосування норми пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України є відсутність у платника податків майна, яке може бути використане для погашення податкового боргу.

При цьому відсутність відповідного майна повинно бути встановлено саме на момент, коли у податкового органу виникає право на стягнення податкового боргу, в іншому разі, вимога про застосування арешту коштів є передчасною, оскільки не виключається, що на момент пред'явлення відповідної вимоги майно, за рахунок якого можна погасити податковий борг, буде наявним.

На підтвердження відсутності у відповідача майна, на яке може бути звернуто стягнення, ДПІ надано: відповіді Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області, Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Запорізькій області, Центру з надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Запоріжжя, Вільнянського та Новомиколаївського районів ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, Головного управління Держземагенства у Запорізькій області, Управління Держземагенства у Бердяському районі Запорізької області, Відділу Держземагенства в Якимівському районі Запорізької області, Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав, з яких вбачається, що за підприємством не зареєстровано право власності, сільськогосподарської та дорожньо-будівельної техніки, транспортних засобів, земельних ділянок, відсутні відомості щодо речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується із висновками судів попередніх інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки відповідачем не надано (не зазначено) належних доказів, які б свідчили про відсутність у ПП «Будоптимсервіс» майна, за рахунок якого можливо погашення податкового боргу, враховуючи таке.

Так, в силу п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Слід зазначити, в силу п. 91.3 ст. 91 Податкового кодексу України саме на податкового керуючого покладається обов'язок по виявленню та опису майна, що може бути передане в податкову заставу.

Податковим органом надано зазначені вище відповіді, які датовані жовтнем-груднем 2013 року, в той час як позов пред'явлено лише 02.07.2014 року. Акту податкового керуючого про наявність або відсутність майна, яке може бути передано в податкову заставу, позивачем не надано.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що позивач звернувся до суду з позовною вимогою про накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться у банках, не визначивши суму коштів, яка підлягає арешту.

Разом з тим, сума коштів, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати суму податкового боргу, право на стягнення якої наявне в органу державної податкової служби на момент прийняття судом рішення про застосування адміністративного арешту. Тобто, арешт може стосуватися лише тих коштів, які є необхідними для виконання певних зобов'язань платника податків, зокрема, щодо погашення податкового боргу.

За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та встановлених обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено обґрунтовані рішення, які постановлені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області відхилити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 16.07.2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015 року у справі № 808/4300/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук