Справа № 2а-19527/11/2670
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2012-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ
14 березня 2012 року № 2а-19527/11/2670
Окружний адміністративний суд міста Києва в складі колегії: головуючого судді Донця В.А., суддів Каракашьяна С.К. та Маруліної Л.О., вирішив у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доКабінету Міністрів України, Центрального управління продовольчого забезпечення Збройних Сил України Тилу Збройних Сил України
про визнання незаконною в частині постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року №426 та зобов`язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про: визнання незаконною постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року №426 "Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації" в частині позбавлення позивача, як військовослужбовця, права на грошову компенсацію замість продовольчого пайка під час звільнення; усунення правових наслідків неправомірних дій Кабінету Міністрів України, зобов`язавши Центральне управління продовольчого забезпечення Збройних Сил України Тилу Збройних Сил України виплатити позивачу грошову компенсацію замість продовольчого пайка під час звільнення з лав Збройних Сил України в порядку та розмірах, які були передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 12 березня 1996 року №316 та статтями 9, 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за нормою №7.

Позов мотивований тим, зокрема, що Кабінетом Міністрів України в порушення вимог статті 22 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), статей 1, 2, 9, 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", прийнято постанову від 29 березня 2002 року №426 "Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації", якою припинено дію постанови Кабінету Міністрів України від 12 березня 1996 року №316 "Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства, військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ". На думку позивача, Центральне управління продовольчого забезпечення Збройних Сил України Тилу Збройних Сил України зобов`язане виплатити йому грошову компенсацію замість продовольчого пайка під час звільнення зі Збройних Сил України в порядку та розмірах, які передбачались постановою Кабінету Міністрів України від 12 березня 1996 року №316 та статтями 9, 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Представник Кабінету Міністрів України в попередньому судовому засіданні 15 лютого 2012 року просив залишити без розгляду адміністративний позов в частині позовних вимог про визнання незаконною постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року №426 "Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 лютого 2012 року в справі №2а-19527/11/2670 залишено без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання незаконною постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року №426 "Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації" щодо позбавлення позивача як військовослужбовця права на грошову компенсацію замість продовольчого пайка під час звільнення.

Сторони участі повноважних представників в судовому розгляді справи не забезпечили, про місце, дату та час судового засідання повідомлялись належним чином. Позивача просив здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Центральне управління продовольчого забезпечення Збройних Сил України Тилу Збройних Сил України подало до суду письмові заперечення, в яких зазначено, що ОСОБА_1 отримував продовольчі пайки за нормою №7, однак з набранням чинності Закону України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів", яким призупинено дію частини другої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у тому числі й щодо одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них, відсутні правові підстави для нарахування та здійснення виплати грошової компенсації замість продовольчого пайка.

Розглянувши адміністративний позов, заперечення Центрального управління продовольчого забезпечення Збройних Сил України Тилу Збройних Сил України, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено наступне.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2008 р. №227 підполковнику ОСОБА_1 , провідному науковому співробітнику 1 науково-дослідного відділу 2 науково-дослідного управління військової частини НОМЕР_1 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 26.12.2008 р. №0249, звільненому з військової служби в запас на підставі підпункту "в" (за станом здоров`я) пункту 63 "Про положення про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців", надано відпустку та після закінчення відпустки 17.01.2008 р. виключено зі списків особового складу військової частини, всіх видів забезпечення та направлено на військовий облік до Шевченківського районного у місті Києві військового комісаріату.

Листом від 01.09.2011 р. Центральне управління продовольчого забезпечення Збройних Сил України Тилу Збройних Сил України у відповідь на звернення ОСОБА_1 , повідомило останнього, що з 11 березня 2000 року Законом України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" призупинено дію частини другої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків за нормою №7 або за їх бажанням грошової компенсації замість них.

Вирішуючи спір суд виходить з такого.

Відповідно до статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України (пункт 1). Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів. Порядок виплати грошової компенсації визначається Кабінетом Міністрів України (пункт 2).

Законом України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" від 17 лютого 2000 року №1459-III призупинено дію частини другої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них та замість речового майна (за винятком військовослужбовців Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони та Головного управління внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, що використовують цивільний одяг, який зашифровує особу та відомчу належність військовослужбовців). Вказаний Закон набрав чинності з 11 березня 2000 року.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" від 3 листопада 2006 року №328-V внесено зміни, до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", зокрема, доповнено статтею 9-1, пунктом 2 якої встановлено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів. Порядок виплати грошової компенсації визначається Кабінетом Міністрів України. Зазначені зміни набрали законної сили 1 січня 2007 року.

Пункт 2 статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" було виключено згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 січня 2007 року №107-VI, проте вказані положення цього Закону визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Таким чином, твердження позивача про його право на отримання продовольчих пайків або за грошової компенсації замість них є необґрунтованим, позаяк з 11 березня 2000 року Законом України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" було зупинено відповідне положення Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Крім того, оскільки судом залишено без розгляду позовну вимогу щодо визнання незаконною постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року №426 "Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації" в частині позбавлення позивача як військовослужбовця права на грошову компенсацію замість продовольчого пайка під час звільнення, судом не розглядалось питання щодо зобов`язання Центрального управління продовольчого забезпечення Збройних Сил України Тилу Збройних Сил України з метою усунення правових наслідків неправомірних дій Кабінету Міністрів України щодо, виплатити позивачу грошову компенсацію замість продовольчого пайка під час звільнення з лав Збройних Сил України в порядку та розмірах, які були передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 12 березня 1996 року №316 та статтями 9, 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за нормою №7.

Щодо строків звернення до суду з позовною вимогою про зобов`язання Центрального управління продовольчого забезпечення Збройних Сил України Тилу Збройних Сил України виплатити позивачу грошову компенсацію замість продовольчого пайка під час звільнення зі Збройних Сил України в порядку та розмірах, які були передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 12 березня 1996 року №316 та статтями 9, 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за нормою №7, то суд зазначає, що оскільки позовні вимоги обґрунтовані відмовою відповідача саме на підставі листа від 11.09.2011 р., відповідно про порушене право позивач дізнався після отримання вказаного листа, відтак до суду звернувся в межах шестимісячного строку, встановленого статті 99 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони суб`єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Відповідачами не надано суду доказів понесення ними судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, відповідно підстави для стягнення з позивача на користь відповідачів таких судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 69-71, 94, 97, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 185-187 цього Кодексу шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі відкладення складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя В.А. Донець

Судді С.К. Каракашьян

Л.О. Маруліна