Справа № 805/67/16-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 р. Справа №805/67/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 11 год. 45 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голошивця І.О., при секретарі судового засідання Белікові Д.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського міського управління ГУМВС України в Донецькій області про визнання дій (бездіяльності) неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представникавідповідача Юрасової О.В. за довір.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Маріупольського міського управління Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі по тексту Маріупольське МУ ГУМВС України в Донецькій області), в якому просив суд (з урахуванням уточнень):

- визнати неправомірними дії (бездіяльність) відповідача, які виражаються у непроведенні повного розрахунку при звільненні, затримці видачі трудової книжки та військового квитка;

- зобов`язати відповідача здійснити повний грошовий розрахунок при звільненні, нарахувати та виплатити: щомісячну грошову допомогу в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням з 06 листопада 2015 року по 11 грудня 2015 року (дата прийняття на службу до Маріупольського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України) в сумі 108 грн.;матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 3817, 16 грн.; грошове забезпечення протягом двох місяців, починаючи з 06 листопада 2015 року (відповідно до п. 3.4.8 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 205/14896 (зі змінами, внесеними наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20 квітня 2015 року № 453); винагороду, яка передбачена Постановою Кабінету міністрів України від 31 січня 2015 року № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового іначальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» за участь у проведенні АТО в розмірі 8651,00 грн.; середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 06 листопада 2015 року по 15 квітня 2016 року, що складає 19 432, 00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 14 березня 1997 року, він перебував на службі в органах Міністерства внутрішніх справ України та був звільнений зі служби відповідно до наказу Головного Управління МВС України в Донецькій області від 06 листопада 2015 року № 404 о/с у запас Збройних Сил України (із постановкою на військовий облік) за пунктом 63 «з» (через скорочення штатів). На час звільнення відповідачем не був своєчасно проведений повний розрахунок, що суперечить вимогам чинного законодавства, а також трудова книжка була видана з затримкою лише 01 грудня 2015 року, що стало суттєвою перепоною для подальшого працевлаштування позивача. Такими діями, на думку позивача,відповідачем порушені вимоги Конституції та Законів України. У судовому засіданні позивач підтримав остаточні позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача -Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області у судовому засіданні та у письмових запереченнях просив у позові повністю відмовити, посилаючись на те, що позивача було звільнено з посади міліціонера відділення № 3 взводу конвойної служби міліції Маріупольського міського управління ГУ МВС України в Донецькій області. На підставі рапорту позивача його було звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із постановкою на військовий облік) за пунктом 63 «з» (через скорочення штатів). Оскільки після звільнення позивач був зареєстрований в державній службі зайнятості, відповідач вважає, що він не має права на отримання щомісячної грошової допомоги у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням, яка призначається згідно Постанови від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».Не погодився відповідач і з вимогами позивача про визнання неправомірними його дій щодо затримки видачі трудової книжки, оскільки у зв`язку з евакуацією особових справ працівників міліції за межі Донецької області видати трудову книжку позивачу було неможливо. Також відповідач вважає, що позивач не має права на виплату середнього заробітку за час затримки повного розрахунку, оскільки заробітна плата відповідачу була виплачена повністю в день звільнення, а вихідна допомога при звільненні не є заробітною платою та була сплачена відповідачу в межах асигнувань, які відповідач отримав з державного бюджету лише 23 листопада 2015 року відповідно до змін, внесених у кошторис на 2015 рік. Крім того, відповідач послався на те, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки повного розрахунку не ґрунтуються на вимогах спеціального законодавства, яким регламентується порядок проведення розрахунків з працівниками міліції, в той же час, дія норм ст.ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України не розповсюджується на спірні правовідносини. На думку відповідача, безпідставними є й вимоги позивача щодо виплати матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 3 817, 16 грн., оскільки ця допомога виплачується відповідно до п. 2.16. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 206/14896 в межах затвердженого кошторису, а її виплата згідно до п.п. 3 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», це право а не обов`язок відповідного керівника. Відповідач вважає, що позивач не має права на виплату грошового забезпечення протягом двох місяців, починаючи з 07 листопада 2015 року згідно з п. 3.4.8. Інструкції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2015 року № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», оскільки норми цієї Інструкції регулюють відносини з виплат грошового забезпечення лише тим особам, які звільнені з посад, однак і надалі перебувають на службі та залишились у розпорядженні Міністерства внутрішніх справ. Позивач же був звільнений за скороченням штатів. Винагорода позивачу за участь у антитерористичній операції, на думку відповідача, розраховується виходячи з кількості днів безпосередньої участі в антитерористичних операціях, належні до виплати суми перераховані позивачу повністю.

Заслухавши позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з копії трудової книжки НОМЕР_1 , ОСОБА_1 був прийнятий на службу до органів внутрішніх справ 14 березня 1997 року (а.с. 13) та звільнений відповідно донаказу Головного Управління Міністерства внутрішній справ України в Донецькій областівід 06 листопада 2015 року№ 404 о/с у запас Збройних Сил (із постановкою на військовий облік) за пунктом 63 «з» (через скорочення штатів) (а.с. 14). Зазначені обставини не заперечуються сторонами та визнані судом встановленими.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Звільнення позивача здійснено на підставі його рапорту, в рамках реформування правоохоронної системи України та відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року.

При звільненні позивача, а саме 06 листопада 2015 року, ОСОБА_1 не була видана трудова книжка та військовий квиток. Даний факт сторонами не заперечується та визнано судом встановленим. Проте, на момент звернення до суду з позовом, ОСОБА_1 вже отримав трудову книжку, що також не заперечує позивач. Від отримання дублікату трудової книжки позивач відмовився, про що свідчить відповідний акт від 12 листопада 2015 року № 17 (т.1 а.с.224). Пропозиція відповідача видати позивачу замість оригіналу трудової книжки її дублікат обумовлена тим, що всі особові справи працівників були евакуйовані за межі Донецької області у грудні 2014 року у зв`язку з проведенням антитерористичної операції з метою збереження особових справ працівників та їх особистих документів. При цьому, доступ до міста дислокації архіву в якому зберігаються зазначені документи у відповідача відсутній, місцезнаходження даного архіву є засекреченою інформацією. Саме тому видача трудової книжки позивачу в день звільнення була неможлива з об`єктивних причин та не є наслідком навмисних протиправних дій чи бездіяльності працівників Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області.Фактично трудова книжка дійсно була видна позивачу 01 грудня 2015 року, а не в день звільнення 06 листопада 2015 року, що підтверджується розпискою позивача (а.с.75). Проте, в цей період часу, а саме 12 листопада 2015 року, відповідач пропонував позивачу тимчасово, на час очікування доставки оригіналу трудової книжки з місця зберігання в архіві, отримати дублікат трудової книжки, але позивач відмовився. Тобто, відповідач не ухилявся навмисно від видачі трудової книжки позивачу та вжив всі можливі заходи для дотримання передбачених чинним законодавством України трудових прав позивача. Затримка видачі трудової книжки сталася не з вини відповідача, а внаслідок виникнення непередбачуваних обставин проведення антитерористичної операції, що спричинило необхідність вивозу трудових книжок співробітників міліції в інший регіон з метою збереження їх від знищення.

Посилання позивача на те, що дії відповідача є неправомірними, суд вважає безпідставними, оскільки затримка видачі трудової книжки, як і військового квитка сталась не з вини відповідача.

Що стосується стверджень позивача про не проведення з ним повного розрахунку при звільненні, то суд не може погодитись з цим ствердженням враховуючи наступне.

Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499, зокрема пунктами 1.6, 1.7, 1.15, 1.16 передбачено: грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. При виплаті особі рядового чи начальницького складу грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата. Виплата грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу здійснюється щомісяця з 20 до 25 числа за поточний місяць. Виплата грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу підрозділів Державної служби охорони здійснюється щомісяця до 5 числа за минулий місяць. У разі коли день виплати грошового забезпечення збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, грошове забезпечення виплачується напередодні.

Також, дана інформація міститься в довідці №103-лк від 19 лютого 2016 року Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області, в якій зазначено, що Маріупольське МУ 19 листопада 2015 року, в рамках виділених асигнувань по коду економічної класифікації видатків 2112 «Грошове утримання», отримало фінансування в розмірі 3 282 430 гривень та 23 листопада 2015 року провела касові видатки за листопад 2015 року в повному обсязі, що також підтверджується випискою по рахунках Маріупольського МУ від 23 листопада 2015 року (). (а.с. 74,72)

У зв`язку з викладеним, заявлені позовні вимоги щодо визнання неправомірними дій (бездіяльності) відповідача, які виражаються у непроведенні повного розрахунку при звільненні, затримці видачі трудової книжки та військового квитка не підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити щомісячнугрошову допомогу в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням з 06 листопада 2015 року по 11 грудня 2015 року (дата прийняття на службу до Маріупольського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України), в сумі - 108,00 грн., то суд вважає цю вимогу такою, що підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до положень статті 9-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі Закон №2262), особам, які звільнені зі служби за віком, станом здоров`я чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення зі служби виплачується щомісячна грошова допомога в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням.

Пунктом 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі за текстом Постанова КМУ №393) визначено, що особам, звільненим із служби за віком, станом здоров`я чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення із служби виплачується щомісячна грошова допомога у розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням.

Щомісячна грошова допомога виплачується тим особам, що під час служби мали право на отримання окладу за військовим (спеціальним) званням.

Річний строк для виплати щомісячної грошової допомоги особам, зазначеним у абзаці першому цього пункту, обчислюється з дня звільнення їх із служби. Допомога виплачується з дня, що настає за датою, по яку особі нараховано грошове забезпечення при звільненні.

Виплата щомісячної грошової допомоги здійснюється Міністерством оборони, Міністерством надзвичайних ситуацій, Міністерством внутрішніх справ, Національною поліцією, Міністерством транспорту та зв`язку, Державною податковою адміністрацією, Державною прикордонною службою, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, Державною кримінально-виконавчою службою, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Державною інспекцією техногенної безпеки, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Управлінням державної охорони через уповноважені ними органи.

Особам, які в період отримання щомісячної грошової допомоги:

знову прийняті (призвані) на службу або поновлені на службі (посаді), виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем прийняття (призову) на службу або поновлення на службі (посаді);

були зареєстровані в установленому порядку в державній службі зайнятості, виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем реєстрації;

набули право на пенсію, зокрема від органів соціального захисту населення, виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем призначення пенсії. Якщо виплату пенсії припинено відповідно до законодавства протягом одного року після звільнення, виплата допомоги поновлюється з місяця, що настає за місяцем припинення виплати пенсії.

Про прийняття (призов) на службу або поновлення на службі (посаді), реєстрацію в державній службі зайнятості, призначення пенсії особа, якій виплачувалася щомісячна грошова допомога, зобов`язана у тижневий строк повідомити органу, який здійснює її виплату.

Матеріалами справи встановлено, та підтверджується, зокрема, довідкою Маріупольського міського центру зайнятості від 26 лютого 2016 року №02-184, якою зазначено, що ОСОБА_1 з 07 листопада 2015 року по теперішній час не перебуває на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості і допомогу по безробіттю не отримує. (а.с.88)

Проте, відповідно довідки №9/17-16 від 25 лютого 2016 року Маріупольського слідчого ізолятору управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області, прапорщик внутрішньої служби ОСОБА_1 проходить службу в Державній пенітенціарній службі України з 11 грудня 2015 року по теперішній час на посаді молодшого інспектору 1 категорії відділу режиму і охорони Маріупольського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України. (а.с. 128)

З наведеного вбачається, що позивач на обліку в центрі зайнятості не перебував, грошову допомогу по безробіттю не отримував, а з 11 грудня 2015 року офіційно був працевлаштований, вихідна допомога при звільненні виплачена по 06 листопада 2015 року включно, тому, згідно норм чинного законодавства, зокрема, Закону №2262 та Постанови КМУ №393, позивач має право на отримання грошової допомоги за військовим (спеціальним) званням з дня, що настає за датою, по яку особі нараховано грошове забезпечення при звільненні по місяць, що настає за місяцем прийняття на службу, тобто, з 07 листопада 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі за текстом Постанова КМУ №1294), затверджено оклади військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб рядового і начальницького складу за військовим (спеціальним) званням. Відповідно до додатку № 24 зазначеної постанови, оклад прапорщика міліції складає 60 грн.

Тобто, позивачу підлягає виплаті грошова допомога за військовим (спеціальним) званням за два календарні місяці після звільнення зі служби: з 07 листопада 2015 року включно по місяць прийняття на службу в Маріупольський слідчий ізолятор управління Державної пенітенціарної служби, тобто за грудень 2015 року включно. Таким чином, виплаті позивачеві підлягає сума грошових коштів в розмірі 108 грн. (виходячи з розрахунку: 60 грн./ 30*24 дні = 48 грн. + 60 грн. за грудень 2015 року = 108 грн.) за період з 07 листопада 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Вимоги позивача про виплату йому матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 3817, 16 грн. суд вважає необґрунтованими та відмовляє у їх задоволенні з огляду на наступне.

Згідно п. 2.16.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року № 205/14896 (далі за текстом Інструкція №499 або Наказ №499), особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надається матеріальна допомога у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.

В пункті 2.16.2 зазначено, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань особам рядового і начальницького складу надається протягом року за мотивованим рапортом особи рядового чи начальницького складу у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати.

Відповідно до 2.16.3 вказаної Інструкції, допомога на оздоровлення особам рядового і начальницького складу надається у розмірі, що не перевищує грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати.

За приписами п. 2.16.4 Інструкції, фактичні витрати на матеріальну допомогу відповідно до вимог бюджетного законодавства проводяться тільки в межах затвердженого кошторисом фонду грошового забезпечення.

За умов п.п. 3 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу на оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

В матеріалах справи містяться відомості про те, що позивач дійсно перебував у відпустці за 2015 рік з 08 червня 2015 року по 18 липня 2015 року на підставі рапорту від 05 червня 2015 року, що підтверджується наказом №6 о/с від 02 червня 2015 року (а.с.98-100). У вказаному рапорті, складеному на ім`я Т.в.о. начальника Орджонікідзевського РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області, зазначено прохання про виплату матеріальної допомоги (а.с.101).

Довідкою від 19 квітня 2016 року №164-лк встановлено, що в 2015 році рапорт ОСОБА_1 до керівництва Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області з питань надання матеріальної допомоги не надходив та не реєструвався. (а.с.209)

Також, слід зазначити, що підпункт 2.16.4 пункту 2.16 розділу IIНаказу МВС №499 було виключено на підставі Наказу Міністерства внутрішніх справ № 125 від 03.02.2015, який містив норму, а саме: «2.16.4. Підставою для наданнядопомоги для оздоровлення особам рядового чиначальницького складу є наказ про особовий склад, за яким особа рядового чиначальницького складу вибуває в черговувідпустку». Таким чином, в 2015 році на відміну від попередніх років, виплата допомоги на оздоровлення не була пов`язана з вибування особи в планову чергову відпустку.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що виплата особам рядового та начальницького складу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення є правом керівника відповідного органу, а не його обов`язком, та здійснюється лише у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання відповідно до затвердженого кошторисом фонду грошового забезпечення, яким ця допомога передбачена не була.

За таких обставин, вимога позивача про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про стягнення на користь позивача грошового забезпечення, протягом двох місяців, починаючи з 06 листопада 2015 року (відповідно до п. 3.4.8. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2007 року № 499, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 205/14896 (зі змінами, внесеними наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20 квітня 2015 року № 453), то вона, на думку суду, також задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Пунктом 3.4. Інструкції №499 передбачені підстави виплати грошового забезпечення за час перебування в розпорядженні органу внутрішніх справ та в разі звільнення з посади (скорочення штатної посади).

Відповідно до п. 3.4.8 Інструкції №499, особам рядового і начальницького складу, звільненим з посад у зв`язку з скороченням штатної посади, з дня, наступного за днем звільнення із займаних посад (скорочення штатної посади), протягом двох місяців виплачується грошове забезпечення, яке особа отримувала за штатною посадою на день звільнення з посади (скорочення).

З аналізу наведеної норми вбачається, що законодавством передбачена виплата грошового забезпечення за два місяці лише в разі скорочення певної штатної посади (а не скорочення штатів або ліквідації установи) та за умови перебування особи рядового, начальницького складу (штатна посада якої скорочена) в розпорядженні органів внутрішніх справ.

Оскільки позивача Наказом Головного Управління МВС України в Донецькій області №404 о/с від 6 листопада 2015 року «По особовому складу» було звільнено з органів внутрішніх справ згідно положеньЗакону України «Про національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у зв`язку з ліквідацією установи, а не з займаної посади, самечерез скорочення штатів, то підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає.

Вимоги позивача щодо виплати йому винагороди, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» (далі за текстом Постанова КМУ №24) в сумі 8651, 00 грн., на думку суду, задоволенню не підлягають враховуючи наступне.

Як визначено довідкою Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області №148-лк від 07 квітня 2016 року, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій», наказів Міністерства оборони України від 02 лютого 2015 року №49 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій», Міністерства внутрішніх справ України від 02 лютого 2015 року №123 «Про деякі питання відрядження до зони АТО», від 23 липня 2014 року №719 «Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України», доручення Головного управління МВС України в Донецькій області від 27 березня 2015 року №1485/Аб «Про виплату винагороди особам рядового і начальницького складу ОВС за безпосередню участь в антитерористичних операціях» працівникам ОВС виплачувалася винагорода за безпосередню участь в АТО.

Також зазначено, що винагорода за безпосередню участь в АТО, здійснення заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою здійснювалося на підставі вмотивованих рапортів керівників підрозділів, погоджених керівником або заступником керівника АТЦ при СБУ, із зазначенням конкретних місць несення служби та бойових зіткнень.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 31 січня 2015 року № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» (чинної на час перебування позивача на службі в ОВС) встановлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3 тис. гривень на місяць. У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3 тис. гривень.

Згідно до норм Постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2014 року № 158 «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету», нарахування та виплата коштів здійснюється лише при безпосередній участі в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції (далі по тексту - АТО), у разі одночасного дотримання наступних умов: залучення до проведення АТО, перебуванні у підпорядкуванні (виконання завдання) керівництва штабу АТО, перебування в районі проведення АТО.

При цьому, безпосередня участь в АТО підтверджується наступними документами: журналом ведення оперативної обстановки; бойовим донесенням (підсумковим, терміновим та позатерміновим), рапортом керівника підрозділу, який виконував завдання; бойовим наказом командира військової частини для виконання поставлених завдань охорони об`єктів (несення служби на блокпостах, звільнення об`єктів, які захоплені, тощо), письмовим наказом командира військової частини, який виконував завдання; постовою відомістю під час охорони об`єктів (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку, тощо), де зазначений особовий склад, який залучається до охорони, час, місце, порядок виконання завдань, книга служби нарядів та подій, що відбувалися.

Так, відповідно до пункту 2 наказу МВС України від 23 липня 2014 року №719 «Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України», винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників)), начальників органів внутрішніх справ.

Таким чином, Наказом ГУМВС України в Донецькій області від 19 березня 2015 року №590 за грудень 2014 року позивачу за 10 днів нараховано та виплачено 1325,03 грн. (т. 2 а.с. 4-5); наказом від 19 березня 2015 року №589 за січень 2015 року було нараховано та виплачено за 20 днів 1935,48 грн. (т.2 а.с.6-7); наказом від 02 квітня 2015 року №738 за лютий 2015 року було нараховано та виплачено за 1 день 107 грн. (т.2 а.с.8-9); наказом від 02 квітня 2015 року №739 за березень 2015 року було нараховано та виплачено за 1 день 97 грн. (т.2 а.с.10-11); наказом від 06 липня 2015 року №1495 за травень 2015 року було нараховано та виплачено за 2 дні 194 грн. (т.2 а.с.12-13); наказом від 16 вересня 2015 року №2013 за липень 2015 року було нараховано та виплачено за 8 днів 805 грн. (т.2 а.с.14-15); наказом від 16 вересня 2015 року №2014 за серпень 2015 року було нараховано та виплачено за 17 днів 1718 грн. (т.2 а.с.16-17); наказом від 06 листопада 2015 року №2456 за вересень 2015 року було нараховано та виплачено за 6 днів651 грн. (т.2 а.с.18-19)

Крім того, за безпосередню участь у АТО відповідачем нараховані та виплачені позивачу грошові кошти в сумі 640 грн. за листопад 2015 року, що підтверджується довідкою-доповненням від 19 квітня 2016 року № 160-лк. (т.1 а.с.235)

На підставі викладеного, судом встановлено, що позивачу правомірно, згідно норм чинного законодавства, нараховано та виплачено грошову винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції, тому затребувана позивачем сума донарахувань є безпідставною та виплаті не підлягає.

Щодо вимог позивача про стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 06 листопада по 15 квітня 2016 року, що складає 19 432, 00 грн., суд зазначає, що дана вимога є похідною від позовних вимог, у яких відмовлено позивачу. В тій частині позовних вимог, в яких позивачу задоволено, зокрема, щодо нарахування та виплати щомісячної грошової допомоги в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням з 07 листопада 2015 року по 11 грудня 2015 року в розмірі 108 гривень, то суд звертає увагу, що виплата такої допомоги здійснюється протягом року після звільнення та припиняється за відповідних умов, передбачених пунктом 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

Пунктом 14 даної Постанови КМУ №393 визначено, що одноразова та щорічна грошова допомога, передбачена пунктами 10 і 11 цієї постанови, виплачується Міністерством оборони, Міністерством надзвичайних ситуацій, Міністерством внутрішніх справ, Національною поліцією, Міністерством транспорту та зв`язку, Державною податковою адміністрацією, Державною прикордонною службою, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації, Державною кримінально-виконавчою службою, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Державною інспекцією техногенної безпеки, Державною службою з надзвичайних ситуацій та Управлінням державної охорони за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для їх утримання (за винятком випадків, передбачених абзацом другим цього пункту).

Судом встановлено, а також передбачено матеріалами справи, зокрема довідкою Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області від 19 листопада 2015 року №103-лк, в якій зазначено, що Маріупольське МУ 19 листопада 2015 року, в рамках виділених асигнувань по коду економічної класифікації видатків 2112 «Грошове утримання», отримало фінансування в розмірі 3 282 430 гривень та 23 листопада 2015 року провела касові видатки за листопад 2015 року в повному обсязі, що також підтверджується випискою по рахунках Маріупольського МУ від 23 листопада 2015 року (), та повним розрахунком з позивачем при звільненні. (т.1 а.с. 74,72). Оскільки виплата щомісячної грошової допомоги в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням є триваючою, та неможливо передбачити настання події, яка стане підставою для її припинення, враховуючи направлення повідомлення про можливе масове звільнення працівників органів внутрішніх справ у зв`язку з ліквідацією органів внутрішніх справ на виконання вимог Закону України «Про національну поліцію», до Маріупольського міського центру зайнятості з метою постановки вивільнюваних осіб на облік, не передбачалось асигнувань для визначеної виплати.

Крім того, суд зазначає, що стягнення грошових коштів за час затримки розрахунку при звільненні за невиплату щомісячної грошової допомоги в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням не підлягає задоволенню, оскільки зазначена виплата була включена позивачу до розрахунку при звільненні по 06 листопада 2015 року включно, а подальші річні виплати є додатковими та триваючими у часі, тому встановити саме факт затримки їх виплат не має можливості.

З іншого, суд зазначає, що ця виплата не є обов`язковим платежем, а є саме допомогою, тому не відносяться до категорії обов`язкових платежів при звільненні, а так до них не можливо застосувати таке поняття як затримка нарахування та виплати даної грошової допомоги та затримка розрахунку по цій допомозі при звільненні, оскільки саме при звільненні вона була нарахована та виплачена позивачу в повному обсязі.

Також, слід зазначити, що розпорядники бюджетних коштів здійснюють відповідні видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами лише за наявності відповідного бюджетного призначення (ст.ст.23, 51, 119 Бюджетного кодексу України).

За таких підстав, суд вважає, щодана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 7-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 122-124, 126, 127, 130, 133-135, 138-140, 143, 150154, 158-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання дій (бездіяльності) неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Маріупольське міське управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну грошову допомогу в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням за період з 07 листопада 2015 року по 31 грудня 2015 року в сумі 108 (сто вісім) грн. 00 коп.

У задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1 до Маріупольського міського управління ГУМВС України в Донецькій області про визнання дій (бездіяльності) неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 12 травня 2016 року в присутності позивача та представника відповідача.

Повний текст постанови складений 17 травня 2016 року.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Голошивець І.О.