Справа № 820/11042/15
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 р.Справа № 820/11042/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Мороз Є.В.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2016р. по справі № 820/11042/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Землемір-проект"

до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Землемір-проект", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог,просив суд: скасувати податкові повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 13.10.2015 року та № від 13.10.2015 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Землемір-проект" - задоволено.

Скасовано в повному обсязі податкові повідомлення-рішення: № від 13.10.2015 року; № НОМЕР_2 від 13.10.2015 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (юридична адреса: просп. Науковий, буд. 9, м. Харків, 61166, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Землемір-проект" (юридична адреса: вул. Римарська, б.21-А, Харків, 61057, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 25632,14 грн. (двадцять п'ять тисяч шістсот тридцять дві грн. 14 коп.).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, відповідач просить постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21 березня 2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції приписів п. п. 44.1, 44.6 ст. 44, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, що призвело до неправильного вирішення справи, а також на доводи та обставини викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що у період з 14.09.2015 по 18.09.2015 фахівцями Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби проведено позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕМЛЕМІР-ПРОЕКТ» () з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 результати якої оформлені актом від 29.09.2015 року №850/20-30-22-01/32759503.

Згідно висновків акту перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме: п.138.2, п.п. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138, п.п.139.1.9 п. 139.1 ст. 139 «Податкового Кодексу України» від 02.12.2010 року №2755-УІ зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 45 000 грн., в т.ч. за 2014 рік на суму 45 000 грн. п.198.1, п.198.3, п. 198.6 ст. 198 «Податкового кодексу України» від 02.12.2010, № 2755-УІ із змінами та доповненнями підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму 1 094 206 грн., у т.ч. за травень 2013 року у сумі 455 000 грн., за листопад 2013 року у сумі 222 123 грн., за квітень 2014 року у сумі 40 000 грн., за травень 2014 року у сумі 295 833 грн., за червень 2014 року у сумі 4 167 грн., за липень 2014 року у сумі 31 250 грн., за вересень 2014 року у сумі 45 833 грн.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 13.10.2015 року, яким донараховано позивачу суму грошового зобовязання з податку на прибуток у загальному розмірі 67 500,00 грн. у тому числі: за основним платежем 45 000,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 22 500,00 грн.; № НОМЕР_2 від 13.10.2015 року, яким донараховано позивачу суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у загальній сумі 1 641 309,00 грн. у тому числі: за основним платежем 1 094 206,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 547 103,00 грн.

Не погодившись з прийнятими відповідачем рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з дотримання позивачем передбачених законом умов для формування валових витрат та податкового кредиту по господарським операціям із контрагентами у перевіряємому періоді.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про прийняття податковим органом спірних податкових повідомлень-рішень з порушенням приписів ч.2 ст. 19 Конституції України, згідно яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що стало обґрунтованою підставою для їх скасування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) спірних рішень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних рішень, а також відображених суб'єктом владних повноважень в акті перевірки суджень на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Таким чином, показник валових витрат безпосередньо впливає на об'єкт оподаткування.

Згідно з положеннями п. 14.1.27 ПК України, витратами є сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно п.п.138.10.2 п.138.10 ст. 138 Податкового кодексу України, до складу інших витрат включаються, зокрема: адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, серед яких, витрати на врегулювання спорів у судах; інші витрати загальногосподарського призначення (витрати на пакувальні матеріали для затарювання товарів на складах готової продукції; витрати на ремонт тари; оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, о забезпечують збут; витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів; витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом; витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов'язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона); витрати на транспортування, перевалку і страхування товарів, транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки; витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування; витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів підприємства; інші витрати, пов'язані зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг).

Згідно пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового Кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (п. 198.2 ст. 198 Податкового Кодексу України).

Водночас згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового Кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також відвід того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних правових норм, можливо дійти до висновку, що для отримання права на податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник ПДВ повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Крім того, слід зазначити, що за змістом частини 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, юридичний аспект вчинених господарських дій або подій не входять до складу поняття "господарська операція" (бухгалтерський чи економічний ефект).

Із положень частин першої, третьої статті 9 вказаного Закону вбачається, що бухгалтерський облік полягає, зокрема, у складанні та прийнятті до обліку первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складені на їх підставі зведених облікових документів, систематизація інформації первинних документів на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форму); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Під час судового розгляду справи встановлено, що позивач у перевіряємому періоді мав господарські взаємовідносини з ТОВ СМС-Маркет", ТОВ "Будрейд-7", ТОВ "Вербена-Н", за результатами здійснення яких позивачем сформовано податковий кредит.

Так, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будрейд-7" (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Землемір проект» (клієнт) укладено договори №9/2014 транспортного екпедирування від 01.08.2014 року ,№6/2014 від 30.05.2014 року, №3004/2014 від 30.04.2014 року відповідно до умов яких клієнт надає для перевезення вантаж, а Експедитор організовує та забезпечує перевезення і супроводження вантажу, на умовах, визначених дійсним Договором, а також чинним законодавством України. Експедитор за свій рахунок може укладати договори на одержання транспортних або допоміжних транспортних послуг від третіх осіб (Виконавців) з метою надання таких послуг Клієнтові.

Виконання зобовязання по договорам №9/2014 транспортного екпедирування від 01.08.2014 року ,№6/2014 від 30.05.2014 року, №3004/2014 від 30.04.2014 року підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками актами прийому передачі наданих послуг, в яких зазначено вид послуги, маршрут, вартість, податковими накладними, товарно-транспортними накладними ( т. 1 а.с. 143-155, 161-167, 172-183, т. 2 а.с. 172-204, 56-116).

Також, між ТОВ «СМС-МАРКЕТ» (Експедитор) та ТОВ «Землемір-проект» (Клієнт) укладено договір №1У-2014 транспортного експедирування від 03.03.2014 року. Згідно умов договору Експедитор зобовязується за винагороду й за рахунок Клієнта виконати або організувати виконання визначених даним договором послуг, повязаних з перевезенням вантажу. Зокрема:

Організувати перевезення вантажу транспортом по наступному маршруту: Київська область, Донецька область, АР Крим, Дніпропетровська обл., Луганська обл., Одеська обл., Херсонська обл., Харківська обл.;

Забезпечити одержання документів, що вимагаються для вантажу;

Забезпечити виконання інших формальностей;

Перевірити кількість і стан вантажу;

Забезпечити порядок навантаження й вивантаження;

Забезпечити зберігання вантажу і його одержання в пункті призначення;

Виконання зобо'язання по вказаному договору підтверджується наданими до перевірки та матеріалів справи податковою накладною від 30.04.2014 № 91, актом прийому-передачі наданих послуг від 30.04.2014, згідно якого загальна сума наданих послуг становить 240000 грн., в т.ч. ПДВ 40000 грн., товарно-транспортними накладними (т. 1 а.с. 215, т. 2 а.с. 56-116)

Як зазначив представник позивача під час судового розгляду справи, підприємство ТОВ „Землемір-проект" за перевіряємий період переважно мало взаємовідносини з ДП «Харківський завод шампанських вин» (далі по тексту- ДП «ХЗШВ») і було основним постачальником шампанських вин, що вироблялось на ДП «ХЗШВ», до торговельних мереж.

Вся діяльність підприємства позивача була спрямована на пошук ринків збуту в Україні продукції ДП «ХЗШВ» та збільшення обємів поставок, які з 2009 року стали зменшуватись в звязку з кризовими явищами в економіці та погіршенням фінансового стану і виробничих можливостей нашого основного постачальника ДП "ХЗШВ".

За вищезазначеними договорами транспортного експедирування представниками ТОВ «СМС-Маркет» та ТОВ «Будтрейд-7» здійснювався супровід автомобілів, що перевозили шампанське вино по території Донецької, Луганської, Дніпропетровської, Харківської, Херсонської, Одеської, Київської областей та АР Крим. В умовах проведення контр терористичної операції (АТО), наявності великої кількості блок-постів та окупацією території АР Крим, перевезення алкогольних напоїв стало носити ризиковий характер. Тому з метою посилення контролю за товаром, що перевозився, ТОВ «Землемір-проект» замовляв послуги транспортного експедирування у вищевказаних контрагентів. Податкові накладні та акти виконаних робіт (наданих послуг) надавались як під час проведення перевірки, так і в судовому засіданні. Крім того, надавалися та долучені до справи також товарно-транспортні накладні, де вказувалися автомобілі, напрямки руху, отримувачі та найменування товару (шампанські вина), що перевозився. Саме ці товари - шампанське вино супроводжувалося представниками контрагентів.

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю «Землемір проект» (принципал) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СМС - Маркет» (комерційний агент) укладено агентський договір №0401/2014 від 04.01.2014 року відповідно до умов якого Комерційний агент в порядку та на умовах, визначених ним Договором та чинним в Україні законодавством, за агентську винагороду зобовязується надавати Іринципалу послуги, що сприяють укладенню договорів та інших угод між Принципалом і необхідними партнерами, в тому числі але не невиключно: здійснювати пошук партнерів; складати проекти контрактів, угод і договорів: та інше.

Відповідно до умов Агентського договору №0401/2014 від 04 січня 2014 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «СМС- МАРКЕТ» в особі директора ОСОБА_3, діючого на підставі статуту, іменований надалі «Комерційний агент» склало звіт про надання послуг Товариству з обмеженою відповідальністю «Землемірпроект», іменоване надалі «Принципал» в якому зазначено, що за період з 4 січня 2014 р. по 30 травня 2014 р. Комерційним агентом було здійснено пошук партнерів, складено проекти контрактів, угод і договорів; здійснено переговори з клієнтами, які мають намір на довгострокове співробітництво з товариством позивача.

Виконання зобовязань по договором №0401/2014 від 04 січня 2014 року підтверджується податковими накладними, підписаними сторонами та скріпленими печатками актами виконаних робіт, в яких зазначено вид послуги та вартість. Вказані документи були надані позивачем під час перевірки, що не заперечується відповідачем та відображено в акті перевірки. Також позивачем надано до матеріалів справи копії договорів поставки, укладених в подальшому з клієнтами, пошук яких здійснено ТОВ «СМС- МАРКЕТ» на виконання умов договору №0401/2014 від 04 січня 2014 року (т. 1 а.с. 188-212).

Крім того, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Землемір проект» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вербена -Н» (виконавець) укладено договір №24-2013 про надання маркетингових послуг від 13.05.2013 року відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець зобовязується надати останньому послуги з проведення маркетингових досліджень за напрямками, що цікавлять замовника, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

На підтвердження фактичного виконання умов зазначеного договору, позивачем надано податкові накладні, а також акти виконаних робіт №№ 23/05Є02, 23/05/1, 24/05/1, 27/05/2, 28/05/1, 29/05/1, 29/05/2, 30/05/1, 30/05/2 (т. 2 а.с. 145-172).

Як зазначив представник позивача, результати досліджень з детальним та повним описом усіх питань у відповідності до узгоджених напрямків досліджень були відображені у детальних звітах в 12 томах.

Том 1. Особливості комерційної діяльності в сфері оптової торгівлі алкогольною продукцією. У цьому томі відображено особливості комерційної діяльності в сфері оптової торгівлі, в тому числі оптової торгівлі алкогольною продукцією. ТОВ „Землемір-проект" здійснювало діяльність на ринку оптової торгівлі алкогольними напоями порівняно недавно, а саме з 2011 року. З огляду на кризові явища в світовій та українській економіці, які почалися з 2008-2009 років і тривають по теперішній час, ТОВ «Землемір-проект» мав порівняно невеликий штат працівників, але реалізація шампанського вина проводилася по всій території України. Таким чином ТОВ «Землемір-проект» в зв'язку з невеликим штатом працівників збуту мав потребу в підвищенні рівня фахівців, які володіють методами комерційної роботи. ТОВ „Землемір-проект" отримало від наданих маркетингових послуг інформацію, спрямовану на здійснення процесів купівлі-продажу товарів для задоволення попиту населення й одержання прибутку. В даному томі відображено також вивчення попиту населення і ринку збуту, вивчення конкурентів-постачальників, організація обліку та контролю за виконанням постачальниками договірних зобов'язань, формування асортименту і управління товарними запасами, рекламно-інформаційна діяльність, організація раціональних господарських зв'язків з постачальниками, включаючи розробку і подання їм заявок і замовлень на товари, укладення договорів на поставку товарів.

Том.2 Зміни споживчих настроїв і купівельного попиту українського споживача в період економічної кризи. У зв'язку з тим, що споживачі різко відрізняються один від одного рівнем доходів та освіти, схильністю до переїздів і смакам підприємству було доцільно відокремити різні групи споживачів і створити товари, спеціально розраховані на задоволення потреб цих груп. Так, у зв'язку з отриманими маркетинговими послугами ТОВ «Землемір-проект» розробило і впровадило для ДП «ХЗШВ» лінію асортименту алкогольної продукції для вищевказаних груп населення, такі як «Шампанське Святкове» з білою етикеткою, так як бренд «Советское» в зв'язку зі зміною настроїв покупців пережило себе, втратило свою привабливість. «Шампанське Зоряне» було розроблено з чорною етикеткою і реалізовувалося згодом на території Західної України. «Шампанське Старий Харків» було розроблено та розраховано для споживачів Харківської області, купувалося в якості сувенірів.

Том 3-4 Конкурентний аналіз в оптовій торгівлі алкогольною продукцією: теорія і практика. Результати маркетингових послуг в даних томах відображені в методах і засобах конкурентного аналізу в оптовій торгівлі алкогольною продукцією. Ринок алкогольної продукції останнім часом зазнає суттєвих трансформаційних змін: зростання конкуренції, зниження споживчих можливостей покупців, збільшення акцизного навантаження з боку держави, запровадження адміністративних обмежень через заборону на рекламу алкогольних напоїв. Результатом стало вивчення ринку шампанського в Україні, на якому працює 10 основних виробників-конкурентів (Київський завод шампанських вин, Артемівський завод шампанських вин, завод шампанських вин «Новий світ», Одеський завод шампанських вин, Агрофірма «Золота Балка», ЗАТ «Одесавинпром» і т.д.), дано оцінку діяльності наших конкурентів. Крім того, надані фундаментальні, системні показники з метою активізації діяльності підприємства, з метою виходу на ринки ближнього і далекого зарубіжжя.

Том 5-6-7-8 Аудит системи управління підприємством і оцінка економічної доцільності впровадження ЕКР-системи. У зв'язку зі зростаючою інфляцією підприємство повинно знаходити внутрішні резерви для розвитку і зростання, іншими словами удосконалювати систему управління, необхідно було створити якийсь алгоритм того, як підприємство може оптимально працювати в існуючих умовах. Для цього в дослідженнях були відображені алгоритми фіксації відхилень від заданих параметрів, проаналізовані причини і варіанти їх усунення. Таким чином, ТОВ «Землемір-проект» систематизувало систему управління

з постачальниками і покупцями, що призвело до поліпшення фінансової ефективності, додавши таким чином в сферу реалізації покупців з території Західної України, які відрізнялися низьким рівнем продажів і високим рівнем заборгованості за придбаний у підприємства товар. У зв'язку з отриманими маркетинговими дослідженнями при відсутності на підприємстві ІТ- фахівця, дані дослідження посприяли розробці і впровадженню елементів ЕКР - системи.

Том 9. Управління вартістю бізнесу, максимізація вартості торгового підприємства. В даному томі відображено тенденції по підприємству, яке працює на ринку оптової торгівлі алкогольними напоями, акцентовано увагу на використання сучасних підходів для стабільного розвитку бізнесу та мінімізації втрат, тому періодичне проведення оцінки вартості бізнесу можна використовувати для аналізу ефективності управління підприємством. Так як керівником ТОВ «Землемір-проект» надалі не виключався можливий продаж бізнесу, а також залучення інвестицій для розвитку, були вивчені рентабельність активів, власного капіталу, вартість підприємства.

Том 10. ВРМ-концепція управління ефективністю і проблеми управління торговим бізнесом. У даних маркетингових дослідженнях вивчені ВРМ-концепції - самостійні напрямки менеджменту, які мають не тільки певну теоретичну ідею, а й методики її практичної реалізації. Завдяки даній концепції ТОВ «Землемір-проект» реалізувало теоретичну ідею у вигляді створення планів продажів і бюджетування доходів і витрат підприємства. Так на початку кожного місяця створювався план продажів з урахуванням особливостей кожної території, на якій реалізовувалася продукція, що поставляється. План з надходження коштів і терміни їх надходження. Таким чином за результатами минулого року вибудовувався план роботи підприємства на наступний.

Том. 11 Управління ризиками як частина системи інтелектуальної підтримки управлінських рішень. У зв'язку з тим, що ТОВ «Землемір-проект» в основному реалізовувало продукцію з відстрочкою платежу існували величезні ризики неповернення коштів за відвантажений товар. В даному томі досліджень відображені методологічні напрямки та розробки рішень, які сприяють зниженню ризиків неплатежів з урахуванням різних територій України і різної купівельної спроможності кінцевих споживачів на даних територіях. Таким чином диференціювалися терміни повернення виручки за поставлений нами товар з метою збільшення обсягів продажів, незважаючи на незначне зменшення прибутку, але з перспективою на збільшення обсягів та асортименту продукції.

Том 12. Факторингові операції в системі управління оборотними ресурсами торгового підприємства. У зв'язку з нестачею оборотних коштів, що виникли через диференційовані відстрочки платежу (так у виробника ДП «ХЗШВ» ми брали товар на реалізацію з відстрочкою платежу в 45 днів, а в подальшому реалізовували продукцію в торговельні мережі з відстрочкою платежу до 90 днів), враховуючи несвоєчасну оплату за поставлений нами товар, ТОВ «Землемір-проект» було змушене брати оборотні кошти в кредит з метою виконання умов договору поставки з ДП «ХЗШВ». Таким чином, так як процентні ставки по кредитах були дуже високі, часто невигідні, ТОВ «Землемір-проект» розглядав можливість залучення коштів шляхом проведення факторингових операцій. Крім того, надані маркетингові послуги посприяли економії оборотних

коштів підприємства на рекламу продукції та розширенню територій для реалізації продукції.

Дані дослідження були враховані в подальшій роботі підприємства позивача для стимулювання збуту придбаної у ДП «ХЗШВ» продукції та розширення мережі поставок кінцевим споживачам.

Оригінал даного звіту було оглянуто колегією суддів в судовому засідання в присутності представника податкового органу.

Також судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вербена -Н» (компанія) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Землемір проект» (клієнт) укладено договір №23-2013 про надання юридичних послуг від 07.05.2013 року відповідно до умов якого компанія зобовязується своїми засобами та на власний ризик надати Клієнту наступні сплатні юридичні послуги: Надання Компанією систематичної консультативної допомоги Клієнту з питань правового забезпечення господарської діяльності; Підготовка, аналіз текстів договорів, розробка пропозицій та правова експертиза проектів договорів; З, Проведення правової експертизи : документів фінансово-господарської діяльності Клієнта; Участь на стороні Клієнта у переговорах з контрагентами стосовно укладення договорів; Претензійно-позовне забезпечення господарської діяльності Клієнта. Представництво інтересів Клієнта в судах, відносинах з фізичними та юридичними особами всіх форм власності, в державних органах і органах місцевого самоврядування. Консультації здійснюються одним з таких способів в залежності від необхідності і економічної доцільності за вимогою Клієнта: Надання консультацій за місцем знаходження Клієнта; Звязок телефоном, факсом, електронною поштою. Консультування проводиться в усній формі або письмово за вимогою Клієнта. Компанія гарантує якість наданих юридичних послуг. Замовник оплачує послуги Компанії в розмірі й у терміни, визначені Договором.

Виконання зобовязання по договором №23-2013 про надання юридичних послуг від 07.05.2013 року підтверджується підписаним сторонами та скріпленим печатками актом прийому передачі надання юридичних послуг від 23.05.2013 № 31/05, в якому зазначено вид послуги та її вартість, та податковою накладною від 21.05.2013 № 20012.

Крім того, як вбачається з акту перевірки, за даними бухгалтерського обліку підприємством ТОВ "Землемір-проект" зроблено бухгалтерську проводку Д-т рахунка 92 "Адміністративні витрати" та К-т бух. рахунка 631 "Розрахунки з постачальниками" за 2014 рік на загальну суму 250000 грн. та за даними податкового обліку віднесені до складу адміністративних витрат (до складу податкового кредиту не відносилось у зв'язку з тим, що підприємство ПП "Юридичне агентство Легіон" не є платником податку на додану вартість. (стор. 10 акту, т. 1 а.с. 22)

Так, між приватним підприємством «Юридичне агентство Легіон» (компанія) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Землемір проект» (клієнт) укладено договір №01/02 про надання юридичних послуг від 03.02.2014 року відповідно до умов якого компанія зобовязується своїми засобами та на власний ризик надати Клієнту наступні сплатні юридичні послуги: Надання Компанією систематичної консультативної допомоги Клієнту з питань правового забезпечення господарської діяльності; Підготовка, аналіз текстів договорів, розробка пропозицій та правова експертиза проектів договорів; З, Проведення правової експертизи : документів фінансово-господарської діяльності Клієнта; Участь на стороні Клієнта у переговорах з контрагентами стосовно укладення договорів; Претензійно-позовне забезпечення господарської діяльності Клієнта. Представництво інтересів Клієнта в судах, відносинах з фізичними та юридичними особами всіх форм власності, в державних органах і органах місцевого самоврядування. Консультації здійснюються одним з таких способів в залежності від необхідності і економічної доцільності за вимогою Клієнта: Надання консультацій за місцем знаходження Клієнта; Звязок телефоном, факсом, електронною поштою. Консультування проводиться в усній формі або письмово за вимогою Клієнта. Компанія гарантує якість наданих юридичних послуг. Замовник оплачує послуги Компанії в розмірі й у терміни, визначені Договором.

Виконання зобовязання по договором №01/02 про надання юридичних послуг від 03.02.2014 року підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками актами здавання-приймання наданих юридичних послуг, в яких зазначено вид послуги та її вартість, податковими накладними, які також були надані підприємством до перевірки ( т. 2 а.с. 12-31).

При цьому, згідно наданого до матеріалів справи штатного розкладу ТОВ "Землемір-проект" за 2013-2014 рр. колегією суддів встановлено, що на підприємстві позивача протягом цього часу була відсутня посада юриста.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що оформлені сторонами вищезазначених договорів первинні документи відповідають вимогами ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а податкові накладні - вимогам пп. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що господарські операції за вищезазначеними договорами, укладеним між позивачем з ТОВ СМС-Маркет", ТОВ "Будрейд-7", ТОВ "Вербена-Н", ПП "Юридичне агентство "Легіон", повністю підтверджені відповідними первинними документами.

Порушень в діях позивача при формуванні валових витрат та податкового кредиту за перевіряємий період по взаємовідносинам з вищезазначеними контрагентами під час судового розгляду не встановлено.

Доказів фактичного нездійснення господарських операцій, суми по яких позивачем включено до складу валових витрат та податкового кредиту при обчисленні податку на прибуток та податку додану вартість за спірний період, відповідачем по справі не надано. Наявні в матеріалах судової справи та досліджені в ході судового розгляду первинні документи за змістом відповідають вимогам законодавства, що пред'являються до первинних документів, доказів недостовірності даних в цих документах відповідачем не надано.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 13.10.2015 року та № від 13.10.2015 року, прийнято відповідачем без дотримання вимог визначених частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з положеннями частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Колегія суддів звертає увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та "Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

В той же час, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не надано доказів узгодженості дій позивача з недобросовісними платниками податків (постачальником) з метою незаконного отримання податкової вигоди, як і не доведено правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності підстав для їх скасування.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2016 року відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення в частині задоволення позовних вимог, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2016р. по справі № 820/11042/15 - залишити без змін.

Стягнути з Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (місцезнаходження юридичної особи: 61166, Харківська область, місто Харків, проспект Науки, будинок 9; ідентифікаційний код: 39859805) несплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 28 195 грн. (двадцять вісім тисяч сто девяносто пять) гривень 34 коп., який має бути направлено за реквізитами: отримувач -УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, МФО 851011, , банк: ГУ ДКСУ в Харківській області, рахунок-1011, код класифікації доходів бюджету - 22030001, код ЄДРПОУ Харківського апеляційного адміністративного суду 34331173.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 30.05.2016 р.