Справа № 603/187/16-а
Суддя: Іванчук В. М.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 603/187/16-а
Провадження № 2-а/603/7/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2016 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Іванчука В. М.

при секретарі: Швець Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м.Івано-Франківськ про визнання дій відповідача протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №893860 від 30.03.2016 року ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, в якому просить суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №893860 від 30.03.2016 року, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 30 березня 2016 року він прямував власним автомобілем НОМЕР_1 по особистих справах у м. Івано-Франківськ. Біля мосту через р. Дністер, поблизу с. Нижнів Тлумацького району Івано-Франківської області до нього в машину підсіла ОСОБА_2, яка поверталась додому у м. Івано-Франківськ. Проїхавши м. Тисмениця позивач замітив, що обличчя його пасажирки ОСОБА_2 почервоніло, після чого вона поскаржилась на біль в області серця. Після цього він дізнався адресу ОСОБА_2, яку йому повідомив її чоловік - ОСОБА_3. Коли прибув до місця проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, замітивши дуже інтенсивний рух по обох смугах руху по зазначеній вулиці, здійснив вимушену зупинку свого автомобіля на тротуарі біля найближчого входу до будинку, в якому проживає ОСОБА_2 Після цього він допоміг чоловіку ОСОБА_2 завести останню до її квартири, куди через декілька хвилин прибув лікар. Коли позивач повернувся до власного автомобіля, побачив припаркований позаду нього автомобіль поліції д.н.з. 09 №0172 та трьох працівників поліції. На їх вимогу предявив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та пояснив причину своєї вимушеної зупинки, однак інспектор патрульної поліції ОСОБА_4 незважаючи на його аргументи та пояснення, які він надав працівникам поліції в усній та письмовій формі, оформив стосовно нього постанову у справі про адміністративне правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.. Вважає що дана постанова підлягає скасуванню, оскільки в постанові у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №893860 від 30.03.2016 року не вірно зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, в постанові зазначено вул. Тисменицька, 291, хоча фактично він здійснив зупинку свого транспортного засобу біля житлового будинку по вул. Незалежності, 249/2. Крім того, зазначає, що з формулюванням обставин вчинення адміністративного правопорушення не згідний, оскільки перешкод для руху інших ТЗ та пішоходів по вказаній вулиці не створив, оскільки між його автомобілем та огорожею будинку відстань становила не менше 2 м. Також, зазначає, що у постанові працівник поліції не зазначив який пункт Правил дорожнього руху України порушив позивач ОСОБА_1 Крім того, позивач просить стягнути з відповідача в його користь витрати на правову допомогу.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали адміністративного позову, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступного :

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови та матеріалів справи, відповідачем не надано доказів про вчинення позивачем ОСОБА_1В адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Наявна в матеріалах справи копія постанови про адміністративне правопорушення серії ПС2 №893860 від 30.03.2016 року, не може слугувати достатнім доказом при відсутності інших доказів, про винуватість позивача у скоєнні правопорушення передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП - порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Крім того, як вбачається зі змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №893860 від 30.03.2016 року, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Фольксваген Транспортер» д.н.з. НОМЕР_2, 30.03.2016 року близько 09 год. 50 хв. в м. Івано-Франківськ по вул. Тисменицька, 241, здійснив зупинку транспортного засобу на тротуарі, чим зробив неможливим рух інших ТЗ. При цьому як вбачається з досліджених в судовому засіданні письмових доказів, зокрема довідки виданої лікарем ОСОБА_5 від 30.03.2016 року та письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 25.04.2016 року, адресою будинку біля якого здійснив зупинку позивач ОСОБА_1 є вул. Незалежності 249/2 м. Івано-Франківськ.

З наведеного вбачається, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, порушено вимоги ст.ст.278-280 КУпАП, зокрема, не було враховано обставин, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачені ст.ст.33-35 КУпАП та не з'ясовано інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суб'єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП, є умисел або необережність, проте судом не здобуто, а відповідачем не надано доказів наявності у діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, зокрема його вини, як основної та обов'язкової ознаки суб'єктивної сторони будь-якого адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 71 ч.2 КАС України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно ст. 62 ч.3 Конституції України - усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.71 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи в сукупності вищевикладене суд приходить до висновку, що при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №893860 від 30 березня 2016 року відповідачем не вжито заходів для забезпечення всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, порушено вимоги ст.283 КУпАП щодо змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення, не наведено належних та допустимих доказів вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а тому позов підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання в частині позовних вимог про відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, до витрат на правову допомогу відносяться витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором.

Частиною 3 статті 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 р. № 5076-VI (далі - Закон № 5076) встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Доказами того, що особа є адвокатом, виходячи з положень Закону № 5076 є свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю в поєднанні з витягом з Єдиного реєстру адвокатів України (що може бути сформований і в електронному виді) на момент подання клопотання про відшкодування правової допомоги.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону №5076 документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги можуть бути серед іншого: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що обов'язковою умовою для відшкодування стороні судових витрат, в тому числі і витрат на правову допомогу, є фактичне здійснення цих витрат, їх належне документальне підтвердження та підтвердження повноважень адвоката.

На підтвердження факту надання адвокатом правових послуг, позивач ОСОБА_1 надав суду квитанцію №38260 від 07.04.2016 року.

При цьому, позивачем не надано договору про надання правової допомоги та відсутні докази на підтвердження правового статусу особи, яка надавала правову допомогу (ордер, підтверджуючий статус адвоката, або копії дипломів, які підтверджують статус фахівця у галузі права та укладених з ними договорів). Крім того, в судових засіданнях представник позивача участі не приймав.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовна вимога щодо стягнення витрат на правову допомогу є необґрунтованою, недоведеною та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 18, 70, 71, 86, 159, 160 КАС України, ст. ст. 251, 280, 293 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м.Івано-Франківськ про визнання дій відповідача протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №893860 від 30 березня 2016 року задоволити частково.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №893860 від 30 березня 2016 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. - скасувати.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 122 КУпАП - закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Монастириський районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо постанову було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_8