Справа № 826/25827/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 червня 2016 року письмове провадження № 826/25827/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Арсірія Р.О., суддів: Огурцова О.П., Кузьменка В.А., вирішив у письмовому провадженні адміністративну справу

За позовомІноземного підприємства «РЕТАЛ Україна»
до Національного банку України
третя особаПублічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк»
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Іноземне підприємство «РЕТАЛ Україна» (далі - позивач або ІП «РЕТАЛ Україна») з позовом до Національного банку України (далі - відповідач або НБУ), за участю третьої особи - Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - тертя особа або ПАТ «КБ «Приватбанк»), в якому просило:

1. Визнати протиправними дії НБУ щодо не підтвердження можливості здійснення операції ІП «РЕТАЛ Україна» по оплаті 15 600 000 грн. (п'ятнадцять мільйонів шістсот тисяч гривень 00 коп.) за поліетилентерефталат згідно контракту № RU-AL-01 від 10.03.2014 року.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення НБУ № 25-03001/88343 від 17.11.2015 року в частині не підтвердження можливості здійснення операції ІП «РЕТАЛ Україна» по оплаті 15 600 000 грн. (п'ятнадцять мільйонів шістсот тисяч гривень 00 коп.) за поліетилентерефталат згідно контракту № RU-AL-01 від 10.03.2014 року.

3. Зобов'язати НБУ (01601, Київ, вул. Інститутська, 9) направити ПАТ «КБ «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) повідомлення про підтвердження операції ІП «РЕТАЛ Україна» по оплаті 15 600 000 грн. (п'ятнадцять мільйонів шістсот тисяч гривень 00 коп.) за поліетилентерефталат згідно контракту № RU-AL-01 від 10.03.2014 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідачем без посилань на конкретні норми, які на його думку, були порушені та без зазначення будь-яких конкретних причини, протиправно непідтверджена можливість позивача по здійсненню операцій по оплаті заборгованості за контрактом з UAB «Aliejynas», що призвело до порушення його прав та законних інтересів, а також створило перешкоди у здійсненні зовнішньоекономічних операцій по придбанню товару (поліетилентерефталат), який використовується позивачем для провадження власної господарської діяльності. Також, представник позивача зазначив, що з вказаним постачальником позивач має давно налагоджені ділові зв'язки, оскільки співпрацює з ним з березня 2014 року, платежі на адресу UAB «Aliejynas» за поставлений поліетилентерефталат здійснювались позивачем неодноразово, питань щодо не підтвердження можливості здійснення платежів до листопада 2015 року не виникало.

Представник відповідача подав суду письмові заперечення проти позову, в яких просив суд відмовити в його задоволенні, оскільки вважає, що відповідач при не підтвердженні операції позивача діяв згідно з Конституцією і законами України та у межах наданих повноважень, а також добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації та з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані дії.

Представник третьої особи подав суду письмові пояснення по суті позовних вимог, в яких зауважив, що форма та зміст спірного повідомлення відповідача унеможливлює пояснення обслуговуючого банку щодо змісту відмови (не підтвердження) у купівлі валюти для оплати поставленого товару в Україну товару. При цьому, на думку третьої особи, операція позивача з купівлі валюти відповідає законодавству України.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, за спільним клопотанням представників сторін, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позиції сторін, судом встановлено наступне.

Між позивачем (Покупець) та Постачальником UAB «Aliejynas» (Вільнус, Литва) укладено контракт від 10.04.2014 року № RU-AL-01 (далі - Контракт), за умовами якого Постачальник зобов'язується постачати та передавати у власність Покупця, а Покупець приймати та своєчасно оплачувати товар - поліетилентерефталат.

Згідно додаткової угоди від 20.10.2015 року № 2 до Контракту, сторони дійшли згоди викласти пункт 2.5. статті 2 «Ціна, загальна вартість Контракту та умови розрахунків» у наступній редакції, зокрема: валюта Контракту - долар США. Валюта платежу - гривня та долар США.

Згідно додаткової угоди від 23.10.2015 року до Контракту, сторони дійшли згоди, що валюта платежу згідно додатку до Контракту «Специфікація № 25» від 02.10.2014 року в сумі 1 135 200,00 доларів США здійснюється у гривні.

Відповідно до умов Контракту, товар (поліетилентерефталат) вагою 663000 кг. був фактично імпортований в Україну на загальну суму 1 135 200,00 доларів США, що підтверджується митною декларацією № 100260001/2014/144749 від 15.10.2014 року.

На виконання умов Контракту, позивач подав ПАТ «КБ «Приватбанк» платіжне доручення від 12.11.2015 року № 18701 на суму 15 600 000,00 грн. для перерахування на користь нерезидента UAB «Aliejynas» за поставлений товар - поліетилентерефталат.

У свою чергу, ПАТ «КБ «Приватбанк» було направлено відповідачу реєстр операцій ІП «РЕТАЛ Україна» на перерахування коштів у гривнях в сумі 15 600 000,00 грн. на користь нерезидента - UAB «Aliejynas» (Литва) за поставлений товар поліетилентерефталат, із копіями документів (у сканованому вигляді), які є підставою для здійснення вказаної операції.

17.11.2015 року ПАТ «КБ «Приватбанк» отримало від НБУ повідомлення № 25-03001/88343 від 17.11.2015 року про не підтвердження можливості здійснення операції ІП «Ретал Україна» з перерахування коштів у гривнях в сумі 15 600 000,00 грн. на користь нерезидента - UAB «Aliejynas» (Литва) за поставлений поліетилентерефталат згідно Контракту.

У зв'язку з зазначеним, 17.11.2015 року ПАТ «КБ «Приватбанк» було направлено позивачу повідомлення про повернення платіжного доручення № 18701 від 12.11.2015 року на суму 15 600 000,00 грн.

У той же день, 17.11.2015 року ПАТ «КБ «Приватбанк» отримало від відповідача електронне повідомлення № 25-03001/88443 про надання документів, в якому просило надати до 23.11.2015 року Департаменту фінансового моніторингу копії додаткових документів, що пов'язані з розрахунками клієнта Банку ІП «РЕТАЛ Україна» за Контрактом, укладеним з UAB «Aliejynas» (Литва) за поставлений товар.

ПАТ КБ «Приватбанк» 23.11.2015 року листом № Е.72.0.0.0/3-80175 у електронному вигляді звертався до Департаменту фінансового моніторингу НБУ з проханням подовження строку надання інформації до 30.11.2015 року, відмови щодо подовження строку надання інформації до банку не надходило.

27.11.2015 кур'єрською службою до Департаменту фінансового моніторингу НБУ надіслані завірені підписом уповноваженої особи та печаткою банку документи на 57 аркушах щодо ІП «Ретал Україна». Про результати розгляду додаткових документів відповідачем не повідомлено.

Вважаючи вищезазначені дії та рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 99 Конституції України, основною функцією Національного банку є забезпечення стабільності грошової одиниці України.

Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Частиною 3 статті 6 зазначеного Закону, Національний банк у межах своїх повноважень сприяє фінансовій стабільності, в тому числі стабільності банківської системи за умови, що це не перешкоджає досягненню цілі, визначеної у частині другій цієї статті.

Згідно пункту 8 частини 1 статті 7 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк виконує такі функції, зокрема, здійснює банківське регулювання та нагляд на індивідуальній та консолідованій основі.

Спірні правовідносини, на момент їх виникнення, регулювалися Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного контролю і валютного регулювання» від 19.02.1993 року № 15-93 (далі - Декрет), Постановою Правління НБУ від 23.02.2015 року № 124 «Про особливості здійснення деяких валютних операцій» (далі - Постанова НБУ № 128), Постановою Правління НБУ від 03.09.2015 року № 581 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» (далі - Постанова НБУ № 581).

Відповідно до статті 7 Декрету, у розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту використовуються як засіб платежу іноземна валюта та грошова одиниця України - гривня. Такі розрахунки здійснюються лише через уповноважені банки в порядку, установленому Національним банком України.

Згідно підпункту 18 пункту 6 Постанови НБУ № 581, з метою недопущення недобросовісної практики проведення валютних операцій уповноважені банки формують реєстр операцій за дорученнями клієнтів із купівлі іноземної валюти/перерахування за межі України іноземної валюти/перерахування коштів у гривнях на користь нерезидентів через кореспондентські рахунки банків-нерезидентів у гривнях, відкриті в уповноважених банках/перерахування коштів, що здійснюється на користь нерезидентів через філії уповноважених банків, відкриті на території інших держав (далі - реєстр), та подають його до Національного банку України в день отримання від клієнта заяви про купівлю іноземної валюти/платіжного доручення.

Якщо сума заяви про купівлю іноземної валюти/платіжного доручення на перерахування за межі України іноземної валюти/платіжного доручення на перерахування коштів у гривнях на користь нерезидента через кореспондентський рахунок банку-нерезидента/платіжного доручення на перерахування коштів, що здійснюється на користь нерезидента через філії уповноважених банків, відкриті на території інших держав, у гривнях дорівнює або більше еквівалента 50000 доларів США на дату заяви/платіжного доручення, то уповноважений банк разом із реєстром подає копії документів (у сканованому вигляді), які є підставою для здійснення цих операцій. Інформація за заявами про купівлю іноземної валюти/платіжними дорученнями на перерахування коштів у гривнях на користь нерезидента через кореспондентський рахунок банку-нерезидента в гривнях/платіжними дорученнями на перерахування коштів, що здійснюється на користь нерезидента через філії уповноважених банків, відкриті на території інших держав, у яких сума менша, ніж зазначена, надається в реєстрі в узагальненому вигляді. Інформація за платіжними дорученнями в іноземній валюті на переказ коштів за межі України, у яких сума менша, ніж зазначена, до реєстру не надається.

Уповноваженим банкам забороняється проводити операцію клієнта в разі отримання від Національного банку України повідомлення про непідтвердження можливості її здійснення. Підтверджені операції можуть бути виконані не раніше четвертого операційного дня з дня подання уповноваженим банком інформації про ці операції в реєстрі.

З метою запобігання непродуктивному відпливу капіталу за кордон Національний банк України має право запитувати й отримувати від уповноваженого банку копії додаткових документів, необхідних для з'ясування обставин щодо конкретної операції, інформація про яку була подана у відповідному реєстрі. У цьому разі уповноважений банк не може здійснювати таку операцію до моменту отримання окремого підтвердження Національного банку України.

Судом встановлено та не заперечується сторонами фактичне постачання UAB «Aliejynas» (Литва) позивачу на територію України товару - поліетилентерефталату за Контрактом на загальну суму 1 135 200,00 доларів США, який використовується позивачем у господарській діяльності із виробництва та продажу преформ.

Також, сторонами не заперечується надання позивачем ПАТ «КБ «Приватбанк» документів для формування ним реєстру операції на перерахування коштів у гривнях в сумі 15 600 000,00 грн. на користь нерезидента - UAB «Aliejynas» (Литва) за поставлений товар поліетилентерефталат згідно Контракту та передання реєстру до НБУ разом із копіями документів, які є підставою для здійснення операції, а також отримання Національним банком зазначених документів.

Третьою особою підтверджено здійснення валютного контролю операції позивача на перерахування коштів у гривнях в сумі 15 600 000,00 грн. на користь нерезидента - UAB «Aliejynas» (Литва) за поставлений товар поліетилентерефталат згідно Контракту та відповідність вказаної операції діючому законодавству України, що відповідачем не заперечується.

Таким чином, судом встановлена наявність правових підстав для проведення операції позивача по перерахуванню коштів у гривнях в сумі 15 600 000,00 грн. на користь нерезидента - UAB «Aliejynas» (Литва) за поставлений товар поліетилентерефталат згідно Контракту.

В той же час, відповідачем приймаючи рішення (повідомлення) про не підтвердження можливості здійснення операції ІП «РЕТАЛ Україна» по оплаті 15 600 000 грн. (п'ятнадцять мільйонів шістсот тисяч гривень 00 коп.) за поліетилентерефталат згідно контракту № RU-AL-01 від 10.03.2014 року, не наведено жодних правових підстав (детального обґрунтування) такої неможливості, як і не наведено їх у запереченнях до адміністративного позову.

Крім того, зазначене спірне рішення прийняте НБУ 17.11.2015 року, тобто у день складання та направлення ПАТ КБ «Приватбанк» листа-вимоги № 25-03001/88443 про надання документів та до спливу визначеного НБУ граничного строку надання таких документів, тобто передчасно та необґрунтовано.

Більше того, виходячи зі змісту підпункту 18 пункту 6 Постанов НБУ № 581, фактично, метою направлення обслуговуючим банком НБУ реєстрів операцій клієнтів разом з підтверджуючими документами з перерахування коштів у гривнях на користь нерезидентів є недопущення недобросовісної практики проведення валютних операцій.

Таким чином, рішення про непідтвердження можливості здійснення відповідної операції за наслідками розгляду реєстрів операцій, направлених обслуговуючим банком, приймається лише внаслідок виявлення операцій, що містять ознаки недобросовісних.

В той же час, відповідачем ні у спірному рішенні, ні у запереченнях проти позову, не наведено жодних ознак, які б свідчили про те, що операція позивача по перерахуванню коштів у гривнях в сумі 15 600 000,00 грн. на користь нерезидента - UAB «Aliejynas» (Литва) за поставлений товар поліетилентерефталат згідно Контракту є недобросовісною.

Виходячи з наведеного, суд критично сприймає твердження відповідача щодо правомірності непогодження вказаної операції позивача у зв'язку із реалізацією ним дискреційних повноважень, якими є повноваження обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є законною.

У такому випадку дійсно суд не може зобов'язати суб'єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде законним. Отже, у такому випадку буде відсутнім факт невиконання обов'язку та, відповідно, факт порушення прав позивача.

Натомість, у даній справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов'язаний до вчинення конкретних дій - прийняти рішення про погодження операцій. Підставою для непогодження операції можуть бути лише визначені законодавством обставини. При цьому, відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - погодити або непогодити операцію, існує лише один правомірний варіант поведінки.

Аналогічна правова позиція міститься в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17.12.2015 року по справі № К/800/31204/15.

Виходячи з наведеного в сукупності, суд дійшов висновку, що відсутність правових підстав для визнання операції позивача по перерахуванню коштів у гривнях в сумі 15 600 000,00 грн. на користь нерезидента - UAB «Aliejynas» (Литва) за поставлений товар поліетилентерефталат згідно Контракту, - недобросовісною, свідчить про протиправність дій та рішення відповідача № 25-03001/88343 від 17.11.2015 року про не підтвердження наведеної операції позивача та про наявність підстав для задоволення позову.

Статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (частинами 1 та 2) закріплено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно статті 8 Конституції України, статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини (зокрема, постанови по справі Олссон проти Швеції від 24.03.1988 (скарга № 10465/83), запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг цих повноважень суб'єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування, рішення органу має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо йдеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень (у т.ч. колегіальний орган) прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Таким чином, виходячи зі встановлених фактичних обставин та наведених вимог законодавства, суд дійшов висновку про те, що відновлення порушеного права позивача можливе не інакше, як шляхом зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У свою чергу, відповідачем не виконано обов'язку щодо доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приймаючий до уваги викладене у сукупності, керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165,167,254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Іноземного підприємства «РЕТАЛ Україна» повністю.

2. Визнати протиправними дії Національного Банку України щодо не підтвердження можливості здійснення операції Іноземного підприємства «РЕТАЛ Україна» по оплаті 15 600 000 грн. (п'ятнадцять мільйонів шістсот тисяч гривень 00 коп.) за поліетилентерефталат згідно контракту № RU-AL-01 від 10.03.2014 року.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Національного Банку України № 25-03001/88343 від 17.11.2015 року в частині не підтвердження можливості здійснення операції Іноземного підприємства «РЕТАЛ Україна» по оплаті 15 600 000 грн. (п'ятнадцять мільйонів шістсот тисяч гривень 00 коп.) за поліетилентерефталат згідно контракту № RU-AL-01 від 10.03.2014 року.

4. Зобов'язати Національний Банк України (01601, Київ, вул. Інститутська, 9) направити Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) повідомлення про підтвердження операції Іноземного підприємства «РЕТАЛ Україна» по оплаті 15 600 000 грн. (п'ятнадцять мільйонів шістсот тисяч гривень 00 коп.) за поліетилентерефталат згідно контракту № RU-AL-01 від 10.03.2014 року.

5. Судові витрати в сумі 3 654,00 грн. присудити на користь Іноземного підприємства «РЕТАЛ Україна» за рахунок Державного бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Національного банку України.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий Суддя Р.О. Арсірій

Судді О.П. Огурцов

В.А. Кузьменко