Справа № 802/480/16-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 травня 2016 р. Справа № 802/480/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вільчинського Олександра Ванадійовича,

за участю:

секретаря судового засідання: Шкільної О.С.

представника позивача: ОСОБА_1

представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдинг"

до: Інспекції з питань захисту прав споживачів у Вінницькій області

про: визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдинг" до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвалою від 12 квітня 2016 року було відкрито провадження в адміністративній справі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за наслідками проведеної позапланової перевірки Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Вінницькій області було складено Акт перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів №0033. У вказаному акті було зазначено відсутність в паспорті якості дати виготовлення та строку придатності бензину А-95 ОСОБА_1 вид І клас D з посиланням на порушення ст.15 п.7,11 Закону України "Про захист прав споживачів" та п.9 Правил торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою КМУ від 20.12.1997 року №1442. В результаті, постановою Інспекції з питань захисту прав споживачів у Вінницькій області від 23 березня 2016 року №03 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів" за відсутність в паспорті якості дати виготовлення та строку придатності бензину А-95 ОСОБА_1 вид І клас D - на ТЗОВ "Альянс Холдинг" було накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 78 353,50 гривень. Не погоджуючись з вказаною постановою ТОВ "Альянс Холдинг" звернулось із захистом своїм прав до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі посилаючись на обґрунтування викладені у позові та додаткових обґрунтуваннях до нього.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували та просили суд у його задоволенні відмовити.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Вінницькій області на підставі звернення гр. ОСОБА_4, згоди Держспоживінспекції у Вінницькій області від 23.02.2016 року 01/7-1202016 проведено позапланову перевірку з питань дотримання законодавства про захист прав споживачів ТОВ Альянс Холдинг (м. Вінниця, вул.Келецька, 52 А), за результатами якої завідуючим сектору ринкового нагляду ОСОБА_2 складено акт від 12 березня 2016 року № 0033.

В ході позапланової перевірки встановлено відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, а саме: в паспорті якості відсутня дата виготовлення та строк придатності бензину А-095 ОСОБА_1 вид І клас D. Крім того, проведено відбір зразків проб бензину А 95 ОСОБА_1 вид І клас D для перевірки якості нафтопродуктів.

Відповідно до ст.23, 26 Закону України "Про захист прав споживачів" та Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 17 серпня 2002 року №1177 Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Вінницькій області прийнято постанову від 23 березня 2016 року №03 про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів" за реалізацію продукції, про яку відсутня необхідна, доступна, достовірна та своєчасна інформація. До АЗС ТОВ "Альянс-Холдинг" застосовано штраф у розмірі сімдесят вісім тисяч триста п`ятдесят три гривні 50 копійок (78 353 грн. 50 коп.). Зобов`язано АЗС ТОВ "Альянс-Холдинг" у 15-денний термін після отримання постанови сплатити в установленому порядку штраф у зазначеному розмірі до державного бюджету.

Крім того, в матеріалах справи міститься висновок спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС управління експертиз та досліджень хімічної та промислової продукції від 22 березня 2016 року на перевірку показників якості палива А-95 ОСОБА_1 вид І, клас D. За результатами проведених досліджень наданої проби встановлено, що проба "А-95-Євро" за визначеними показниками відповідає ДСТУ 4839:2007 "Бензини автомобільні підвищеної якості. Технічні умови" та ДСТУ 7687:2015 "Бензини автомобільні ОСОБА_1. Технічні умови".

У додаткових поясненнях до адміністративного позову зазначено, що відповідачем порушено п.3.4 Порядку проведення перевірок у суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов`язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 07.03.2012 року №310 (далі - Порядок). У разі наявності порушень, складовою перевірки є акт перевірки разом з додатками до нього. Однак, під час перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів не складався і не підписувався додаток №7 до акту перевірки, про що свідчить п.1 розділу V Прикінцеві положення вказаного акту.

Визначаючись щодо позовних вимог суд виходив з наступного.

Відповідно Порядку перевірки діяльності суб'єктів господарювання проводяться з метою контролю стану дотримання ними вимог законодавства про захист прав споживачів щодо якості та безпеки продукції, правил торгівлі та послуг, надання споживачам необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію. Органи з питань захисту прав споживачів здійснюють державний контроль стану дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства про захист прав споживачів шляхом проведення планових та позапланових перевірок.

Позапланові перевірки суб'єктів господарювання проводяться посадовими особами з таких підстав: подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу з питань захисту прав споживачів про здійснення перевірки за його бажанням; виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених у документах обов'язкової звітності, поданих суб'єктом господарювання; перевірки виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових перевірок органом з питань захисту прав споживачів; звернення фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктом господарювання вимог законодавства. Позапланова перевірка у цьому разі здійснюється за наявності згоди на проведення позапланових заходів зі здійснення державного контролю Держспоживінспекції України; неподання в установлений термін суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності без поважних причин, а також письмових пояснень про причини, які перешкоджали поданню таких документів; настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання.

Як встановлено судом, інспекцією з питань захисту прав споживачів у Вінницькій області була проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів на підставі звернення громадянина ОСОБА_4 та згоди Держспоживінсекції України від 23.02.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII (далі - Закон № 1023-XII) продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Згідно із ч. 4 ст. 14 Закону № 1023-XII продукція, на яку актами законодавства або іншими нормативними документами встановлено обов'язкові вимоги щодо забезпечення безпеки для життя, здоров'я споживачів, їх майна, навколишнього природного середовища і передбачено нанесення національного знака відповідності, повинна пройти встановлену процедуру оцінки відповідності. Виробник має право маркувати продукцію національним знаком відповідності за наявності декларації про відповідність та/або сертифіката відповідності, виданих згідно із законодавством. Реалізація продукції (у тому числі імпортних товарів) без маркування національним знаком відповідності та/або без сертифіката відповідності чи декларації про відповідність забороняється.

Частиною 1 ст. 15 Закону № 1023-XII визначено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію повинна містити: 1) назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; 2) найменування нормативних документів, вимогам яких повинна відповідати вітчизняна продукція; 3) дані про основні властивості продукції, а щодо продуктів харчування - про склад (включаючи перелік використаної у процесі їх виготовлення сировини, в тому числі харчових добавок), номінальну кількість (масу, об'єм тощо), харчову та енергетичну цінність, умови використання та застереження щодо вживання їх окремими категоріями споживачів, а також іншу інформацію, що поширюється на конкретний продукт; 4) відомості про вміст шкідливих для здоров'я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; 5) позначку про наявність або відсутність у складі продуктів харчування генетично модифікованих компонентів; 6) дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; 6-1) виробник (продавець) у разі виявлення недостовірної інформації про продукцію (якщо вона не шкодить життю, здоров'ю або майну споживача) протягом тижня вилучає цю продукцію з продажу та приводить інформацію про неї до відповідності; 7) дату виготовлення; 8) відомості про умови зберігання; 9) гарантійні зобов'язання виробника (виконавця); 10) правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; 11) строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; 12) найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону № 1023-XII інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.

Порядок приймання, зберігання і роздрібної торгівлі бензином, дизельним паливом, гасом, маслами, мастилами (далі - нафтопродукти), а також вимоги у дотриманні справ споживачів щодо належної якості цих нафтопродуктів, безпеки для життя та здоров'я споживачів, навколишнього природного середовища і рівня торгівельного обслуговування регулюються Правилами роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 № 1442 (далі - Правила).

Пунктом 8 Правил передбачено, що відомості про роздрібні ціни, марки та види нафтопродуктів (у тому числі дизельного палива залежно від вмісту масової частки сірки), що продаються на АЗС, повинні бути зазначені на інформаційному табло, яке встановлюється на в'їзді та біля оператора АЗС.

Відповідно до пункту 9 Правил суб'єкт господарювання, що здійснює продаж нафтопродуктів, зобов'язаний своєчасно подати споживачеві необхідну, доступну та достовірну інформацію про нафтопродукти, а також копії паспортів якості, в яких зазначені нормативні документи, вимогам яких відповідають нафтопродукти, та копії сертифікатів відповідності або свідоцтв про визнання відповідності (якщо нафтопродукт підлягає обов'язковій сертифікації в Україні). В інформації про нафтопродукти зазначаються: їх назва; дані про їх основні властивості; відомості про вміст шкідливих для здоров'я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами; ціна та умови їх придбання; відомості про умови їх зберігання; правила та умови їх ефективного і безпечного використання; строк їх придатності, обов'язкові дії споживача після його закінчення, а також можливі наслідки в разі невчинення цих дій; найменування та місцезнаходження суб'єкта господарювання і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача. Інформація подається споживачеві згідно із законодавством про мови.

Пунктом 15 Правил передбачено, що суб'єкт господарювання повинен забезпечити наявність на видному та доступному для споживача місці на АЗС куточка покупця, в якому розміщуються інформація про найменування власника АЗС або уповноваженого ним органу, місцезнаходження і номери телефонів органів, що забезпечують захист прав споживачів, книга відгуків та пропозицій. На вимогу споживача уповноважений керівником суб'єкта господарювання працівник повинен ознайомити його з вимогами цих Правил, Закону України «Про захист прав споживачів", а також подати документи, зазначені у пункті 9 цих Правил.

Таким чином, аналіз вказаних вище норм свідчить про те, що ними встановлені чіткі вимоги щодо переліку належної інформації, яку суб'єкт господарювання повинен своєчасно надати споживачеві для можливості компетентного та свідомого вибору продукції

Водночас, згідно пункту 17 зазначеного Порядку забороняється продаж товарів, що не мають відповідного маркування, належного товарного вигляду, на яких строк придатності не зазначено або зазначено з порушенням вимог нормативних документів, строк придатності яких минув, а також тих, що надійшли без документів, передбачених законодавством, зокрема які засвідчують їх якість та безпеку.

Відповідно до пункту 21 вказаного Порядку суб'єкт господарювання зобов'язаний, зокрема, надавати споживачеві (покупцеві) у доступній формі необхідну, достовірну та своєчасну інформацію про товари.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем за результатами перевірки було встановлено, що позивачем реалізується бензин А-095 ОСОБА_1 вид І клас D за відсутності необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про вказану продукцію, зокрема в паспорті якості відсутня дата виготовлення та строк придатності бензину А-095 ОСОБА_1 вид І клас D.

Водночас, в підтвердження своєї позиції та протиправності висновків відповідача, позивачем надано наступні документи, а саме: сертифікат відповідності серії АА № 000338, з терміном дії до 30.06.2017 року, паспорт якості № 37 від 29 січня 2016 року «Бензин А95 ОСОБА_1, вид І, клас D, завод виробник "ORLEN Lituva", кількість 328,122 куб.м. виданий ТОВ "ОСОБА_5 Україна" та лист АТ «Орлен Летува» від 30.09.2013 року № D12/12.11-9/0616.

З досліджених вище документів, судом встановлено, що відповідно до вказаного вище сертифікату відповідності, бензин на який він видано відповідає вимогам ДСТУ 4839:2007 «Бензини автомобільні підвищеної якості», бензини автомобільні згідно з додатком випускаються серійно та ввозяться в Україну з 01.07.2015 року по 30.06.2017 рік, враховуючи термін придатності до застосовування, технагляд проводиться один раз протягом терміну дії сертифікату.

З наданого позивачем паспорту якості № 37 «Бензин А-95 ОСОБА_1, вид І клас D у кількості 328,122 куб.м., що виданий ТОВ "ОСОБА_5 Україна" вбачається, що дата виробництва цієї партії 16.01.2016 року. Однак, підтверджень того, що ТОВ "ОСОБА_5 Україна" має право на видачу таких документів та рішення про акредитацію в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до Закону України "Про акредитації органів з оцінки відповідності" акредитація органів з оцінки відповідності - засвідчення національним органом України з акредитації того, що орган з оцінки відповідності відповідає вимогам національних стандартів, гармонізованих з відповідними міжнародними та європейськими стандартами, та у разі необхідності будь-яким додатковим вимогам щодо акредитації у відповідних сферах для провадження визначеної діяльності з оцінки відповідності.

Акредитація здійснюється національним органом України з акредитації. Якщо національний орган України з акредитації встановлює, що відповідний орган з оцінки відповідності є компетентним для провадження визначеної в заявці діяльності з оцінки відповідності, національний орган України з акредитації приймає рішення про його акредитацію чи розширення сфери його акредитації. У разі прийняття рішення про акредитацію органу з оцінки відповідності йому видається атестат про акредитацію та надається право використовувати національний знак акредитації. Строк дії атестата про акредитацію становить п'ять років.

При цьому, документу, що підтверджує акредитацію ТОВ "ОСОБА_5 Україна" представник позивача не надав, тому паспорт якості №37 від 29 січня 2016 року не може братись судом до уваги як належний доказ у справі.

Поряд з цим, відповідачем при перевірці досліджувався паспорт якості №113994 акціонерного товариства "Орлен Летува", що є виробником зазначеного бензину, у якому відсутня інформація про строк придатності та дату виготовлення бензину. У зазначеному паспорті якості є лише дата відбору проб:16.01.2016 року.

Як вбачається з листа АТ «Орлен Летува» - виробника бензину автомобільного неетильованого А-95 «Premium», Державній інспекції України з питань захисту прав споживачів АТ «Орлен Летува» надано роз'яснення щодо відсутності в паспортах якості дати виготовлення нафтопродуктів. У листі зазначено, що датою виробництва бензинів, з урахуванням складності технологічного процесу пов'язаного з виробництвом, зберіганням та подальшим відвантаженням нафтопродуктів в адресу підприємств - покупців, слід вважати саме дату відбору проб. Отже, 16.01.2016 року є датою виробництва бензину.

Проте, до вказаних доказів суд ставиться критично, оскільки вони не дають споживачеві у доступній формі необхідну, достовірну та своєчасну інформацію про дату виготовлення та строк придатності бензину.

За вказаних обставин, судом не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача на технічні умови ДСТУ 4839:2007 «Бензини автомобільні підвищеної якості», відповідно до яких визначено гарантійний строк зберігання бензинів, а саме 1 рік з дати виготовлення, а також передбачено, що у разі закінчення гарантійного строку зберігання для можливості споживання споживач повинен перевірити бензини на відповідність вимогам цього стандарту, оскільки доказів розміщення такої інформації в доступній споживачеві формі позивачем надано не було.

Спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і мають право: накладати на суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 7 частини першої статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за відсутність необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію - у розмірі тридцяти відсотків вартості одержаної для реалізації партії товару, виконаної роботи, наданої послуги, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб'єкт господарської діяльності не веде обов'язковий облік доходів і витрат, - у розмірі п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи із вказаної норми Закону, застосування штрафу можливе лише у разі порушення суб'єктом господарювання норм законодавства про захист прав споживачів.

Крім того, з пояснень представника відповідача, встановлено, що штраф обраховувався у розмірі 30 відсотків від залишку бензину. Залишок був виведений відповідачем відповідно до касового звіту, що міститься в матеріалах справи.

Визначаючись щодо пояснень позивача про порушення п.3.4 Порядку проведення перевірок у суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов`язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 07.03.2012 року №310 (далі -Порядок), суд виходив з наступного.

П 3.4 зазначеного Порядку визначено, що у разі, коли перевіркою встановлено реалізацію продукції, якість якої не відповідає вимогам нормативно-правових актів чи документів або/та яка реалізовувалася з порушенням вимог законодавства про захист прав споживачів, в обов'язковому порядку заповнюється відповідний додаток до акта перевірки, у якому проставляються номер і дата складання акта.

Як пояснив представник відповідача у судовому засіданні, зазначений додаток відсутній, оскільки він складається тільки у разі проведення планової перевірки. Оскільки перевірка була позапланова, такий додаток не заповнювався.

Суд погоджується з зазначеними твердженнями відповідача, оскільки відповідно до п.3.1 Порядку за результатами проведеної перевірки посадовими особами в разі виявлення порушень вимог законодавства складається акт, який повинен містити такі відомості: дату складання акта; тип перевірки (планова або позапланова); предмет перевірки; найменування органу з питань захисту прав споживачів, а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка провела перевірку; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких проводилася перевірка. Усі відомості, визначені п.3.1 Порядку відповідачем були заповнені належним чином.

Однак, оскільки перевірка проводилась на підставі звернення та була позапланова, відповідно до п.2.4 Порядку Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Вінницькій області під час проведення такої позапланової перевірки встановлювались лише ті обставини, які призвели до порушення вимог законодавства про захист прав споживачів.

Тобто, як досліджено судом у судовому засіданні, причиною зазначеного звернення стала відсутність необхідної, доступної та своєчасної інформації про продукцію, яка повинна надаватись споживачам. Саме з цих підстав і проводилась перевірка суб`єкта господарювання, яка призвела до виявлення порушень, що належним чином були оформлені актом перевірки.

Тому, суд приходить до переконання, що додаток до акту перевірки у разі проведення позапланової перевірки не заповнюється.

За вказаних обставин, порушення виявленні в акті перевірки знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому суд приходить до висновку, що відповідачем застосовано штраф до позивача у розмірі 78 353, 50 грн. було здійснено у відповідності до норм чинного законодавства, у зв'язку із чим у суду відсутні підстави для скасування постанови від 23 березня 2016 року № 03.

Такої ж правової позиції дійшов Вищий адміністративний суд у справі №К/800/29869/14 від 29 жовтня 2015 року.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи доводи позивача були спростовані. Натомість, відповідачем доведено правомірність прийнятого ним рішення.

Враховуючи вищезазначене, суд всебічно, повно та об'єктивно, за правилами, встановленими ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази та заслухавши пояснення представників сторін по справі, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, у зв'язку із чим в задоволені адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович