Справа № 415/262/16-а
Суддя: Чебанов Олександр Олегович
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бойко С.Л.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року справа № 415/262/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чебанова О.О., суддів: Сіваченка І.В., Шишова О.О., при секретарі судового засідання - Куленко О.Д., за участю позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Луганській області на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 22 лютого 2016 року у справі № 415/262/16-а (головуючий у І інстанції Бойко С.Л.) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій щодо перерахування пенсії протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач), в якому просив: визнати дії Головного управління пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії на користь ОСОБА_2 з урахуванням винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції протиправними та зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_2 пенсії за вислугу років у відповідності до вимог ст.ст. 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, з моменту призначення (а.с. 2-5).

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 22 лютого 2016 року у справі № 415/262/16-а позов ОСОБА_2 до Головного управління пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій щодо перерахування пенсії протиправними та зобовязання вчинити певні дії задоволено, внаслідок чого: визнано протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Луганські області щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку пенсії з врахуванням винагороди за участь в антитерористичній операції; зобов'язано Головне управління пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок ОСОБА_2 призначеної пенсії за вислугу років з урахуванням у складі грошового забезпечення позивача, з якого призначається пенсія, фактично отриманих ним сум щомісячної додаткової грошової винагороди за участь в антитерористичній операції, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.08.2014 по 30.09.2015 включно (а.с. 42-43).

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 48-49).

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, постанову суду першої інстанції без змін.

За правилами частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01 жовтня 2015 року.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону України № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 року пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Військовослужбовцям у зв'язку з особливим характером військової служби, яка пов'язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що є необґрунтованими доводи апелянта про те, що, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні № 4-рп/2015 від 13.05.2015 року, даний вид виплат (винагорода за безпосередню участь в АТО) не включений до переліку щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених Законами України, з огляду на те, що частиною другою статті 9 Закону України № 2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входить, зокрема, винагороди, які мають постійний характер.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 року упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов'язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону № 2011-ХІІ), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Вищевказані норми матеріального права дають підстави вважати, що додаткова грошова винагорода за участь в антитерористичній операції відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Із наданої до суду першої інстанції довідки Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області № ВДЗ/2677/А від 19.02.2015 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України вбачається, що ОСОБА_2 дійсно у період з 01.08.2014 по час надання довідки безпосередньо бере участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області. Підстава: наказ першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 26.12.2014 № 111 (а.с. 11).

Із довідки УДАІ ГУМВС України у Луганській області від 05.02.2016 № 19 вбачається, що за основним місцем роботи позивачу ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, з квітня 2015 року по жовтень 2015 року була нарахована винагорода за безпосередню участь в АТО в сумі 56841,79 грн. Із зазначених сум оплачено єдиний соціальний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування та інші відрахування (а.с. 36).

Питання виплати щомісячної додаткової грошової винагороди регламентовані нормами постанови Кабінету Міністрів України № 889 від 22 вересня 2010 року.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність здійснити захист порушеного права позивача та задоволення позовних вимог.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не було визначено дату, з якої необхідно проводити перерахунок призначеної позивачу пенсії.

Відповідно до приписів статті 51 Закону № 2262-ХІІ при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сімям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій у звязку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у звязку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

ОСОБА_2 право на підвищення пенсії набув з 01 жовтня 2015 року (з моменту її призначення), а звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про перерахунок пенсії 17 грудня 2015 року, тобто, в межах обмеженого нормами спеціального закону 12-місячного терміну.

Таким чином, відповідача слід зобовязати здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії з моменту її призначення, тобто, з 01 жовтня 2015 року.

Подібні висновки містяться в постановах Верховного Суду України від 15 грудня 2015 року у справі № 21-4289а15 та від 01 березня 2016 року у справі № 21-3397-а15.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вирішено не всі позовні вимоги, а тому постанова суду першої інстанції підлягає зміні згідно ст. 201 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 01 червня 2016 року.

Керуючись статтями 9, 11, 160, 184, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в Луганській області на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 22 лютого 2016 року у справі № 415/262/16-а задовольнити частково.

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 22 лютого 2016 року у справі № 415/262/16-а - змінити.

Абзац третій резолютивної частини постанови Лисичанського міського суду Луганської області від 22 лютого 2016 року у справі № 415/262/16-а після слів «за вислугу років» доповнити словами та цифрами «з 01 жовтня 2015 року (з моменту її призначення)».

В решті постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 22 лютого 2016 року у справі № 415/262/16-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після складення у повному обсязі.

Головуючий суддя О.О. Чебанов

Судді І.В. Сіваченко

ОСОБА_3