Справа № 810/5923/14
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року м. Київ К/800/6958/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області

на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2015

та постанову Київського окружного адміністративного суду від 18.11.2014

у справі № 810/5923/14

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області

про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про:

- визнання протиправними дій Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області під час проведення документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013;

- зобов'язання Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області провести належним чином документальну планову перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013;

- визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.10.2014 № та № ;

- визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 09.10.2014 № Ф-;

- визнання протиправним та скасування рішення від 09.10.2014 № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 18.11.2014, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2015, позов задоволено частково; визнано протиправними дії Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області по проведенню документальної планової виїзної перевірки за період з 1 січня 2011 року по 31 грудня 2013 рік; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 09.10.2014 № та № ; визнано протиправною та скасовано вимогу Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 09.10.2014 № Ф-; визнано протиправним та скасовано рішення податкового органу від 09.10.2014 № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Позивач в запереченнях на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, як такі, що прийняті з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства позивача за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, складено акт № 526/1703/НОМЕР_4 від 05.09.2014, яким встановлено, що позивачем до перевірки не надано документів первинного обліку (видаткових накладних, касових чеків, квитанцій та інших первинних документів, що належать до предмета перевірки або пов'язані з ним), щодо підтвердження фактично понесених витрат в ході здійснення підприємницької діяльності, що стало підставою для висновку про заниження суми загального оподатковуваного доходу на 2 177 791,30 грн., в результаті чого донараховано 354 818,31 грн. податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності; занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість всього у розмірі 460 049 грн.; встановлено недоїмку зі сплати єдиного внеску у розмірі 755 693,58 грн.

09.10.2014 податковим органом були прийняті:

- податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 575 061,25 грн., в т.ч.: 460 049 грн. основного платежу та 115 012,25 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів);

- податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 532 227,47 грн., в т.ч.: 354 818,31 грн. основного платежу та 177 409,16 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів);

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 188 923,40 грн.;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф- з єдиного внеску у розмірі 755 693,58 грн.

Крім того, судами встановлено, що документальна планова виїзна перевірка позивача проведена на підставі наказу № 310 від 20.03.2014 та направлень на перевірку від 15.08.2014, термін проведення перевірки у наказі визначено 10 робочих днів, з 11.04.2014.

В судовому порядку встановлено, що податковим органом не було надано належних доказів на підтвердження вручення позивачу наказу та повідомлення про проведення перевірки та не надано підтверджуючих документів про направлення позивачу листа із доказами такого направлення та вручення, а також не надано план-графік проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання на другий квартал 2014 року, службові записки від 15.05.2014, від 29.05.2014, від 24.06.2014, від 09.07.2014 стосовно встановлення місцезнаходження позивача, посилання на які містилися в акті перевірки.

Відповідачем надано копію акта від 15.08.2012 про відмову платника податків розписуватися у направленні на перевірку, однак, датою складання такого акта зазначено 15.08.2012, в той час як в акті перевірки йде мова про акт від 15.08.2014.

Позивач заперечує факт отримання наказу та повідомлення про проведення перевірки.

Відповідач, у зв'язку із закінченням проведення перевірки, відмовив у прийнятті документів первинного бухгалтерського та податкового обліку, які надавались позивачем до канцелярії, що підтверджується актом від 26.09.2014, який складений у присутності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, а також показами свідка - бухгалтера позивача, допитаного при розгляді справи в суді першої інстанції.

Крім того, у прийнятті таких документів було відмовлено і при поданні заперечення на акт перевірки також, відповідачем не враховано заперечення на Акт перевірки при винесенні оскаржуваних рішень, та не надано відповіді на таке заперечення.

В поясненнях позивач зазначає, що викладене в акті перевірки на аркушах 13-14, не відповідає дійсності, оскільки позивач ніколи не перебував у господарських відносинах із суб'єктами господарювання, які зазначені в такому акті, зокрема із товариствами «АСКАНІЯ-ФЛОРА», «СВІТОЧ ДВА», «Ш.С.Г.», «ЗЕТ-ТРАНСПОРТ-Україна».

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій мотивували своє рішення тим, що порушення порядку проведення перевірки, призводить до визнання такої перевірки незаконною та відповідно наслідки такої призводять до неправомірного прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій.

Суд касаційної інстанції, з урахуванням фактичного оскарження відповідачем судових рішень лише в частині задоволення позовних вимог та межі перегляду, визначені ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. п. 77.1, 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок; про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п. 77.6 ст. 77 ПК України).

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Згідно з п. 82.1 ст. 82 ПК України тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів. Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.

У разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях. Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення (п. 86.7 ст. 86 ПК України).

Відповідно до п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Правова оцінка дій податкового органу на предмет їх відповідності наведеним ознакам не залежить від реакції платника на такі дії, від передбачених законодавством способів захисту платником своїх прав, а також від того, чи фактично використав платник оперативні заходи правового захисту.

Саме такий підхід забезпечує дотримання балансу приватних і публічних інтересів в податкових правовідносинах, які характеризуються нерівністю сторін в силу наявності у податкової інспекції як суб'єкта владних повноважень компетенції застосовувати, зокрема, заходи примусового впливу щодо платника.

Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанції про те, що лише за умови дотримання податковим органом визначених Податковим кодексом України порядку та умов прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірки, в даному випадку документальної планової виїзної, може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог пункту 77.4 статті 77 та пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною.

Оскільки необхідною передумовою для прийняття податкового повідомлення-рішення у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства є саме проведення перевірки, то в силу відсутності такої перевірки як юридичного факту (зокрема, у зв'язку з її незаконністю) податкове повідомлення-рішення, рішення та податкова вимога підлягають скасуванню як протиправні.

Відповідно до встановлених обставин, меж перегляду, відсутності порушень норм матеріального та процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про часткове задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області відхилити.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2015 та постанову Київського окружного адміністративного суду від 18.11.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний