Справа № 821/3769/15-а
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 р. Справа № 821/3769/15-а

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
при секретарі - Алексєєвої Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_3 адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління ДФС у Херсонській області (далі ДПІ у м. Херсоні) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.11.2015 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 273816,94 грн., у тому числі за основним платежем на суму 219053,55 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 54763,39 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі висновку відповідача про отримання нею доходу у вигляді додаткового блага в сумі 1305745,59 грн. без нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за ознакою доходу « 126» - додаткове благо. На думку позивача, вказаний висновок суперечить чинному законодавству.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що вважає його необґрунтованим.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняття нової постанови про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ДПІ у м. Херсоні на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 та пп.78.1.7 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI, Закону України від 08.07.2010 р. №2464- VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», наказу ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області від 23.09.2015 р. №992 та відповідно до повідомлення від 23.09.2015 р. №667/21-03-17-03, виданого ДПІ у м. Херсоні ГУ ДФС у Херсонській області, проведена позапланова документальна невиїзна документальна перевірка ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2012 р. по 29.01.2015 р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 р. по 29.01.2015 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 р. по 29.01.2015 р., за результатами якої складено акт перевірки від 05.10.2015 р. №690/21-03-17-03/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, платником податку не включена до загального річного оподатковуваного доходу і не задекларована сума доходу у вигляді додаткового блага у розмірі 1305 745,59 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб в сумі 219053,55 грн.

За висновками акта перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми № від 19.11.2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 273816,94 грн., у тому числі за основним платежем на суму 219053,55 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 54763,39 грн.

Підставою для винесення оскаржуваного рішення слугувало встановлення відповідачем факту неподання ОСОБА_4 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік з відображенням у ній доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 1305745,59 грн., отриманого від ПАТ «Дельта Банк» внаслідок анулювання (прощення) останнім заборгованості в сумі 1305745,59 грн. за Додатковою угодою № 1 від 21.01.2014 року до Договору №0 від 26.06.2008 року.

21.01.2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4 (Позичальник) укладено Додаткову угоду № 1 від 21.01.2014 року до Договору №0 від 26.06.2008 року, згідно якої, сторони визнали наявність боргу Позичальника за Кредитним договором, який становить 1305745,59 грн. станом на 21.01.2014 року та домовились про порядок та умови погашення вказаного боргу, а саме Позичальник зобов'язується повернути Банку у строк до 21.01.2014 року суму заборгованості перед Банком за Кредитним договором у розмірі 60 000 дол. США, що було еквівалентно 479580,00 грн., у звязку з чим за умови своєчасного та у повному обсязі виконання Позичальником своїх зобов'язань, Банком здійснюється прощення боргу в сумі 1305745,59 грн.

Листом від 25.09.2015 р. №8963 ПАТ «Дельта Банк» повідомлено ДПІ у м. Херсоні, що сума 1305745,59 грн. є сумою анульованого боргу.

ПАТ «Дельта Банк» повідомлено платника податку боржника ОСОБА_4 особисто під підпис 21.01.2014 р. про те, що непогашену частину кредитної заборгованості у розмірі 1305745,59 грн. було відшкодовано банком за рахунок резерву відповідно до вимог законодавства та відображено цю інформацію у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платників податку, і сум утриманого з них податку.

Крім цього, відповідно до п.4 Додаткового договору № 1 від 21.01.2014 року до Договору №0 від 26.06.2008 року, встановлено, що підписанням даного Додаткового договору Позичальник підтверджує, що вона повідомлена про те, що згідно пп. «д» п.164.2.17 Податкового кодексу України, Позичальник зобовязаний самостійно сплатити податок з доходів, сума яких складає анульовану Кредитором суму боргу в розмірі 1305745,59 грн. та відобразити їх у своїй податковій декларації.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що системний аналіз норм ПК України з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, дозволяє зробити висновок про те, що анульований ПАТ «Дельта Банк» борг позивача за Кредитним договором у сумі 1305745,59 грн. є доходом останнього, який підлягав включенню платником податку до його річного оподатковуваного доходу, як отримане додаткове благо відповідно до абзацу «д» підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 ПК України. Тому, ОСОБА_4, як платник податку, зобов'язана була подати контролюючому органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік, в якій відобразити дохід у вигляді додаткового блага в розмірі 1305745,59 грн., отриманий від ПАТ «Дельта Банк» внаслідок анулювання (прощення) останнім заборгованості в сумі 1305745,59 грн. за Договором про надання споживчого кредиту від 26.06.2008 року, та відповідно сплатити податок на доходи фізичних осіб.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Згідно ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Нормами ПК України, а саме п.1.1 ст.1 ПК України, передбачено, що з 01.01.2011 р. ПК регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до вимог п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім НБУ) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Положеннями п.75.1 ст.75 ПК України, передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно п.6.1. ст.6 ПК України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

За приписами п.8.1. ст.8 ПК України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Відповідно пп.9.1.2. п.9.1. ст.9 ПК України, до загальнодержавних податків належить податок на доходи фізичних осіб.

Згідно пп. 14.1.47 п. 14.1 ст.14 ПК України, «додаткові блага» - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Положеннями пп.16.1.3. п.16.1. ст.16 ПК України передбачено, що платники податків і зборів зобов'язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до пп.16.1.4. п.16.1. цієї ж ст.16 ПКУ, платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до ст.36 Кодексу, є податковим обов'язком. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Правові засади справляння податку на доходи фізичних осіб встановлюються розділом IV Податкового кодексу України.

Відповідно до пп.162.1.1 п.162.1. ст.162 розділу IV ПК України встановлено, що платниками податку є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК Кодексу, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як «додаткове благо» (крім випадків, передбачених ст.165 цього Кодексу), зокрема, суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

З матеріалів справи вбачається, що 21.01.2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4 (Позичальник) укладено Додаткову угоду № 1 від 21.01.2014 року до Договору №0 від 26.06.2008 року, згідно якої, сторони визнали наявність боргу Позичальника за Кредитним договором, який становить 1305745,59 грн. станом на 21.01.2014 року та домовились про порядок та умови погашення вказаного боргу, а саме Позичальник зобов'язується повернути Банку у строк до 21.01.2014 року суму заборгованості перед Банком за Кредитним договором у розмірі 60 000 дол. США, що було еквівалентно 479580,00 грн., у звязку з чим за умови своєчасного та у повному обсязі виконання Позичальником своїх зобов'язань, Банком здійснюється прощення боргу в сумі 1305745,59 грн.

Листом від 25.09.2015 р. №8963 ПАТ «Дельта Банк» повідомлено ДПІ у м. Херсоні, що сума 1305745,59 грн. є сумою анульованого боргу.

ПАТ «Дельта Банк» повідомлено платника податку боржника ОСОБА_4 особисто під підпис 21.01.2014 р. про те, що непогашену частину кредитної заборгованості у розмірі 1305745,59 грн. було відшкодовано банком за рахунок резерву відповідно до вимог законодавства та відображено цю інформацію у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платників податку, і сум утриманого з них податку.

На вимогу суду ПАТ «Дельта банк» надана довідка від 13.05.2016 р. № 4100 про те, що анульовано частину заборгованості за Кредитним договором №0 від 26.06.2008 року у розмірі 1305745,59 грн., з яких 907282,87 грн. сума кредиту, 398462,72 грн. сума нарахованих процентів.

Крім цього, відповідно до п.4 Додаткового договору № 1 від 21.01.2014 року до Договору №0 від 26.06.2008 року, встановлено, що підписанням даного Додаткового договору Позичальник підтверджує, що вона повідомлена про те, що згідно пп. «д» п.164.2.17 Податкового кодексу України, Позичальник зобовязаний самостійно сплатити податок з доходів, сума яких складає анульовану Кредитором суму боргу в розмірі 1305745,59 грн. та відобразити їх у своїй податковій декларації.

Таким чином, зважаючи на викладені обставини вбачається, що позивач була своєчасно та належним чином повідомлена про обов'язок сплати вказаний податок, що підтверджується її підписом на додатковому договорі від 21.01.2014 року.

Відповідно до п.179.1 ст.179 ПК України, платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Згідно п. 49.1 та пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України, платник податку на доходи фізичних осіб зобов'язаний до 01 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до контролюючого органу, в якому перебуває на обліку, відобразити в ній вказаний дохід, та у відповідності до п. 179.7 ст. 179 цього Кодексу самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації.

Зважаючи на наведене, колегія суддів зазначає, що позивач була належним чином повідомлена ПАТ «Дельта Банк» про те, що згідно пп.164.2.17-д п.164.2 ст.164 ПК України, анульована сума заборгованості є її доходом, отриманим як додаткове благо, відповідно, повинна була самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік, в якій відобразити дохід у вигляді додаткового блага в розмірі 1305745,59 грн., отриманий від ПАТ «Дельта Банк» внаслідок анулювання (прощення) останнім заборгованості в сумі 1305745,59 грн. за Договором про надання споживчого кредиту від 26.06.2008 р. та відповідно, сплатити податок на доходи фізичних осіб.

Судом першої інстанції встановлено, що не заперечується і позивачем, що на момент проведення контролюючим органом перевірки ОСОБА_4, остання не подала декларацію про майновий стан і доходи за 2014 р., податок на доходи фізичних осіб з доходів, отриманих у 2014 р. не сплачено.

Зважаючи, що судом встановлено факт отримання позивачем у 2014 р. доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 1305745,59 грн., останній підлягав оподаткуванню за ставками, визначеними п.167.1. ст.167 ПК України, а отже позивач зобов'язаний був сплатити 219053,55 грн. податку на доходи фізичних осіб.

Крім того, відповідно до п.123.1. ст.123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених пп.54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25% суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про правомірність винесеного відповідачем податкового повідомлення-рішення № від 19.11.2015 року, яким позивачу донараховано 219053,55 грн. податку на доходи фізичних осіб та накладено штраф у розмірі 54763,39 грн., а тому, жодних підстав для його скасування не вбачається.

Одночасно, колегія суддів зазначає, що аналогічна правова позиція із даного питання була викладена Вищим адміністративним судом України, зокрема, в ухвалі від 16.03.2016 року у справі № К/800/8588/15.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2015 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлено 31 травня 2016 року.

Головуючий: Л ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3