Справа № 806/488/16
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2016-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року м. Житомир

справа № 806/488/16

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Семенюка М.М.,

суддів Токаревої М.С., Чернової Г.В.,

з участю секретаря судового засідання Лисайчука А.О.,

представника позивача Коржилова Є.Ю., представника відповідача Сосни О.М.,

представника третьої особи Дубка С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання прийняти рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги,

встановив:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог (а.с.39-46), просить суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 14.04.2015 року внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням позивачем обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії оформлене протоколом засідання грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності інших осіб, звільнених з військової служби від 18.03.2016 № 17;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб як інваліду 2 групи з 14.04.2015 року внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням позивачем обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії відповідно до порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що на виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 04.11.2015, позивач 21.01.2016 повторно звернувся до Міністерства оборони України через Житомирський ОМВК про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу 2 групи інвалідності до якої позивачем було додано необхідні документи встановлені порядком 975. Житомирським обласним комісаріатом було направлено до Міністерства оборони України документи (висновок) щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи. Разом з тим, рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 18.03.2016 № 17, затвердженим Міністерством оброни України протиправно було позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до чинних на день встановлення позивачу інвалідності відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та порядку 975. З огляду на викладене позивач вважає, що відповідачем порушено його право на соціальний захист та отримання належної грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовця, інвалідність якого настала внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби на підставі чого позивач і звернувся до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. При цьому пояснив, що внаслідок помилки в позовних вимогах невірно зазначена дата настання 2 групи інвалідності 14.04.2015 року замість 11.02.2015 року.

Представник Міністерства оборони України в судовому засіданні заперечував щодо задоволення адміністративного позову, оскільки позивач був звільнений зі служби до 2006 року і пройшов дворічний строк звернення до суду після первинного встановлення йому інвалідності.

Представник третьої особи підтримав позицію відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів та третьої особи, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України, звільнений в запас наказом Командувача військами Північного оперативного командування від 10.06.1998 №021-ПМ за віком. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.06.1998 №115 виключений зі списків особового складу військової частини.

Відповідно до витягу з протоколу №969 від 21.05.2012 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця поранення, контузія, захворювання, так, пов`язане з виконання ОСОБА_1 обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. В подальшому позивачу встановлена ІІІ група інвалідності з 17.07.2012 року, що настала в результаті поранення, контузії, захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААБ № 239742 від 27.07.2012 (а.с.17).

Представник позивача стверджує, що позивач не отримував одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності з 17.07.2012 року, а відповідач доказів на спростування цього не надав.

Із довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААА № 083926 від 11.02.2015 (а.с.18), вбачається, що позивачу з 11.02.2015 встановлена друга група інвалідності, що настала в результаті поранення, контузії, захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до встановленого порядку 05.06.2015 позивачем було подано заяву до Житомирського обласного військового комісаріату через Житомирський об`єднаний міський комісаріат для виплати позивачу одноразової грошової допомоги згідно ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", як інваліду другої групи та додані необхідні документи.

Житомирським обласним військовий комісаріат направив до Міністерства оборони України документи (висновок) щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи внаслідок поранення, контузії, захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

Міністерством оборони України у листі 03.07.2015 № 248/3/6/1671 позивачу було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи внаслідок поранення, контузії, захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служб при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 04.11.2015, залишеною без змін ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 18.01.2016, визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі інвалідності та зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в разі інвалідності у відповідності до вимог постанови КМ України від 25 грудня 2013 року № 975.

На виконання постанови 21.01.2016 позивач повторно звернувся до Міністерства оборони України через Житомирський ОМВК із заявою (а.с.33) при призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу 2-групи інвалідності до якої додав встановлені п.11 Порядку № 975 документи.

Житомирським обласним комісаріатом було направлено до Міністерства оборони України документи (висновок) щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи.

Рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, оформленим протоколом від 18.03.2016 № 17 (а.с.34), затвердженим Міністерством оброни України, позивачу було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що на день його звільнення діяла інша редакція ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", по якій він мав право на отримання страхової суми за державним обов`язковим особистим страхуванням, і яка не передбачала виплату одноразової грошової допомоги; - зміна групи інвалідності відбулася понад дворічний термін з часу первинного встановлення інвалідності, що не дає підстав для здійснення доплати одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Спірні правовідносини регулюються Законом України № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ) та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (далі - Порядок № 975).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону № 2011-ХІІ, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно частини 1 статті 16 Закону № 2011-ХІІ, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Частиною 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, за п.4 :

- встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

З аналізу наведеної норми Закону вбачається, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, і її виплата пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності внаслідок вказаних причин.

Частиною 1 статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

а) 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону;

б) 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.

Згідно пункту 4 статті 16-3 Закону України № 2011-ХІІ, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Посилання відповідача на те, що зміна групи інвалідності відбулася понад дворічний термін з часу первинного встановлення інвалідності, що не дає підстав для здійснення доплати позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", суд до уваги не приймає, оскільки в даному випадку мова йде не про доплату допомоги і відповідач доказів того, що така допомога виплачена позивачу після первинного встановлення інвалідності не надано.

Відповідно до частини 6, 9 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 пункту 3 Порядку № 975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (п. 12 Порядку № 975).

Враховуючи наведене суд вважає, що позивач має право на призначення та виплату йому Міністерством оборони України, відповідно до Порядку № 975, одноразової грошової допомоги як інвалід 2 групи з 11.02.2015 року в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, а відповідач не довів правомірність своєї відмови в призначенні та виплаті відповідачу такої допомоги, у зв`язку з чим позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

постановив:
Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги, оформлене Протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 18.03.2016 року № 17.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як інваліду 2 групи з 11.02.2015 року відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строків апеляційного оскарження, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Судді: М.М. Семенюк

М.С. Токарева

Г.В. Чернова

Повний текст постанови виготовлено: 24 травня 2016 р.