Справа № 813/398/16
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року Справа № 876/3268/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Затолочного В.С.,

суддів Каралюса В.М., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду 14.04.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1Є.) звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (далі відповідач, ГУ Держгеокадастру у Львівській області), у якому просить суд зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області розглянути подане клопотання ОСОБА_1 про виділення та передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га в адміністративних межах Мокротинської сільської ради, поблизу с. Поляни, Жовківського району, Львівської області відповідно до законодавства з прийняттям рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки чи надати мотивовану відмову у його наданні.

Львівський окружний адміністративний суд постановою від 14.04.2016 року в задоволенні позову відмовив.

Постанову суду першої інстанції оскаржив в апеляційному порядку позивач, просить скасувати її та задовольнити позов. Обґрунтовуючи апеляцій ну скаргу, звертає увагу на відсутність законодавчого визначення поняття «графічні матеріали» та неможливість на даному етапі надати Відповідачу більш детальні чи професійні параметри бажаної земельної ділянки.

Справа розглядалася в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 15.10.2015 звернулась до ГУ Держгеокадастру у Львівській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га по передачі його безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Мокринської сільської ради Жовківського районі Львівської області.

До клопотання додано графічні матеріали, копію паспорта, копію документа про присвоєння ідентифікаційного номера фізичній особі у державному у державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обовязкових платежів.

На зазначену заяву позивачу надійшла відповідь ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 19.01.2016 Ж-1987/0-6254/6-16, в якій повідомлено, що відповідно до інформації, наданої Відділом Держгеокадастру у Жовківському районі (лист від 13.01.2016 № 22-1310-99.3-172/0/15-16), згідно поданих графічних матеріалів неможливо ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки. У зв'язку з чим, позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дав вірну оцінку правовідносинам сторін та правильно застосував відповідні норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частинами 1-3 ст. 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених вказаним Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в)одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 ст. 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Пунктом «б» ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 га.

Як обґрунтовано зазначив в спірному рішенні окружний суд, з норм ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України випливає висновок, що бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовним розмірами зазначається заявником на фрагментах планово-картографічних матеріалів, які надають можливість правильно визначити місце розташування земельної ділянки, на яку претендує особа, яка звернулась з клопотанням з метою безоплатного отримання земельної ділянки у власність.

Позивачем до клопотання від 15.10.2015 додано, крім іншого, графічні матеріали з бажаним місцем розташування земельної ділянки в межах території, що виділена (с. Поляни, Жовківський район, Львівська область) графічну карту кадастрового розподілу з бажаним місцем розташування земельної ділянки в межах території, що виділена (с. Поляни, Жовківський район, Львівська область).

Із доданих до клопотання графічних матеріалів вбачається, що в них лише частково відображено карту с. Поляни, Жовківського району, Львівської області, а розташування земельної ділянки відносно меж населеного пункту визначити не можливо, оскільки на роздрукованій карті відсутні будь-які графічні позначення бажаної позивачем земельної ділянки до населених пунктів.

Отже, відсутність належних графічних матеріалів позбавляє можливість органу виконавчої влади ідентифікувати об'єкт і тим самим прийняти обґрунтоване рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову у його наданні.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що роздрукована карта населеного пункту не є графічними матеріалами у розумінні ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, оскільки не дозволяє уповноваженому органу встановити просторове розміщення земельної ділянки, а законодавством не передбачено обов'язку органу місцевого самоврядування здійснювати пошук земельної ділянки серед наявних в запасі вільних місць з урахуванням побажань заявника.

Суд першої інстанції також врахував, що в листі відділу Держгеокадастру у Жовківському районі Львівської області від 13.01.2016 № 22-1310-99.3-172/0/15-16 на звернення Позивача зазначалося, що при розгляді клопотання ОСОБА_1 неможливо ідентифікувати місце розташування земельної ділянки.

Тому висновок суду попередньої інстанції, що відмова ГУ Держгеокадастру у Львівській області в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, є підставною та обґрунтованою, оскільки саме відображення карти не є графічним матеріалом, який дає можливість встановити конкретне місце розташування земельної ділянки, яку позивач бажає отримати безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства та відповідно не є графічним матеріалом в розумінні ч. 6 ст. 118 ЗК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законності ухваленого судом першої інстанції рішення.

Отже, підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні, тому що воно відповідає обставинам справи, наявним в ній доказам, правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх скасування колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04.04.2016 року у справі № 813/398/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.С. Затолочний

Судді: В.М. Каралюс

ОСОБА_3