Справа № 824/2418/15-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2016-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/2418/15-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Дембіцький П.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС Міністерства соціальної політики України, треті особи на стороні відповідача Департамент соціального захисту населення Чернівецької обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України від 25.06.2015 р., оформлене протоколом №87 в частині визнання безпідставною видачу і вилучення посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, на підтвердження чого 27.05.1998 р. Чернівецькою обласною держадміністрацією йому було видане посвідчення категорії 2 серії НОМЕР_1 .

Також зазначив, що 25.06.2015 р. Комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України визнала безпідставною видачу йому посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії Чорнобильській АЕС категорії 2 обґрунтовуючи це тим, що не підтверджено факт виконання позивачем робіт у зоні відчуження. Вказане рішення Комісії вважає неправомірним та таким, що не відповідає життєвим обставинам та вимогам закону.

У судовому засіданні позивач, представник позивача позов підтримали в повному обсязі та просили суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання призначене на 10.11.2015 р. не з`явився, про причини не прибуття не повідомив, явку представників не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі не прибуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи приписи ст. 128 КАС України, суд вважає, що неприбуття відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду без поважних причин, не є перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у ній матеріалами.

20.05.2016 р. від Міністерства соціальної політики України на адресу суду надійшов лист, в якому відповідач повідомив про розгляд питання щодо прийняття Комісією рішення про безпідставність видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2. Позицію стосовно розгляду вказаного спору відповідачем не вказано. Також, у своєму листі відповідач просив розгляд справи провести буз участі представника відповідача.

Представник третьої особи Департаменту праці та соціального захисту Чернівецької міської ради в судовому засіданні позов не визнала надала заперечення на позов у якому зазначила що факт виконання робіт ОСОБА_1 у складі в/ч НОМЕР_2 у зоні відчуження у 1987 році не відображено, що підтверджується отриманою дозою опромінення 0,051 бер. Окрім того на час проходження військових зборів у позивача відсутня виплата підвищеної заробітної плати.

У судовому засіданні 17.05.2016 року представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження. Представник третьої особи не заперечувала щодо задоволення вказаного клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи приписи ст. 122 КАС України, суд вважає, що подання особами, які беруть участь у справі клопотання про розгляду справи без їхньої участі не є перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами у порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Шевченківським РВ УМВС України в Чернівецькій області, місце проживання АДРЕСА_1 ) визнаний громадянином, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 2, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 серії НОМЕР_1 виданим 27.05.1998 р. Чернівецькою обласною державною адміністрацією (а.с.11).

Як вбачається із військового квитка серії НОМЕР_4 , виданого ОСОБА_1 12.05.1980 р., в 1987 р. позивач приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 79).

З архівної довідки Управління хімічних військ Прикарпатського військового округу №156вбачається, що ОСОБА_1 в складі військової частини НОМЕР_2 (п. Радча) виконував задачі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження в період з 18.08.1987 р. по 05.10.1987 р. протягом 48 днів, з яких виїзди безпосередньо на промзону ЧАЕС з 10.09.1987 по 28.09.1987 року (а.с. 17).

25.06.2015 р. Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України прийнято рішення, яке оформлене протоколом №87, яким визнано безпідставною видачу ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 (а.с. 20).

Не погоджуючись із вказаним рішенням Комісії, позивач звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Відповідно до частини третьої вказаної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі Закон №796-XII).

Відповідно до статті 9 Закону №796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 10 Закону №796-XII визначено осіб, які належать до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 14 Закону №796-ХІІ визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій.

Відповідно до положень частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються 4-ри категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Так, до 2-ої категорії осіб відносяться учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження, зокрема, з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи.

Згідно ст. 15 Закону №796-ХІІ підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Відповідно до п. 1 Положення про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 17.05. 2006 р. №187 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.05.2006 р. за №626/12500 визначено, що Комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (далі - Комісія) - це постійно діючий колегіальний орган, що створюється при Міністерстві праці та соціальної політики України (далі - Мінпраці України) для розгляду спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Основними принципами діяльності Комісії є: законність; колегіальність; повнота розгляду наданих документів та інших підтвердних матеріалів; обґрунтованість прийнятих рішень; незалежність членів Комісії (недопущення втручання в діяльність Комісії фізичних та юридичних осіб, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування); компетентність членів Комісії.

Підпунктом 3.2 п. 3, п.п. 4.2 п. 4, п.п. 5.1, 5.3, 5.4 та 5.5 п. 5 вказаного Положення передбачено, що одним із завдань Комісії є перевірка правильності видачі посвідчень постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи регулює Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 р. № 51 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 цього Порядку посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Пунктом 10 Порядку № 51 передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС посвідчення видаються на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Пунктом 12 Порядку встановлено, що спірні питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вирішуються комісією при Мінпраці, до складу якої, крім спеціалістів зазначеного Міністерства включаються спеціалісти МОЗ, МНС, Мінюсту, Міноборони, Держкомгідромету та Київської облдержадміністрації за поданням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Рішення зазначених комісій є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії. У разі встановлення цими комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії посвідчення на підставі рішення комісії підлягає вилученню.

Частиною 3 ст. 15 Закону №796-ХІІ передбачено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Як встановлено судом, підставами для встановлення ОСОБА_1 як учасника ліквідації аварії на ЧАЕС став військовий квиток у якому міститься запис, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧОАЕС, а також архівна довідка Управління хімічних військ Прикарпатського військового округу №156 із змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 в складі військової частини НОМЕР_2 (п. Радча) виконував задачі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження в період з 18.08.1987 р. по 05.10.1987 р. протягом 48 днів, з яких з 10.09.1987р. по 28.09.1987р. знаходився у промзоні ЧАЕС. (а.с. 51-53, 55,79). Проаналізувавши норми чинного законодавства, дослідивши докази, надані позивачем суд дійшов висновку, що статус ОСОБА_1 як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС підтверджено належними та допустимими доказами у справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач відповідно до наказу командира військової частини № 55064 № 231 від 19 серпня 1987 року вважався таким, що вибув із 19 серпня 1987 року, а згідно наказу командира військової частини № 55064 № 274 від 01 жовтня 1987 року вважався таким, що прибув у п. Нова - Радча, ДО-0,051 БЕР. Згідно архівної довідки Управління хімічних військ Прикарпатського військового округу №156 ОСОБА_1 у складі військової частини НОМЕР_2 (п. Радча) виконував задачі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження в період з 18.08.1987 р. по 05.10.1987 р. протягом 48 днів, з яких з 10.09.1987р. по 28.09.1987р. знаходився у промзоні ЧАЕС. (а.с. 94-97, 79,55).

Крім того, підтвердженням того, що ОСОБА_1 приймав участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та отримав дозу опромінення 0,051 бер. є військовий квиток серії НОМЕР_4 . (а.с. 79).

Вказані обставини, відповідачем не спростовані, зазначені вище письмові докази - довідки та записи щодо періоду проходження служби позивачем у складі в/ч НОМЕР_2 , а також те, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримання дози випромінювання 0,051 БЕР, не визнані такими, що не відповідають дійсності.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно частини першої та другої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною першою статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що письмовими доказами є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено те, що він з 18.08.1987 по 05.10.1987 року будучи мобілізованим у складі в/ч НОМЕР_2 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження.

Враховуючи наведене, суд вважає протиправним рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оформлене протоколом № 857 від 25.06.2015 р., в частині визнання безпідставною видачі та вилучення у ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії №2.

Відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи позивач постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судовим розглядом встановлено порушення зазначених критеріїв Комісією під час прийняття оскаржуваного рішення від 25.06.2015 р., оформленого протоколом № 87 в частині визнання безпідставною видачі та вилучення у ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії №2, а тому оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Як зазначено ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи Комісія, як суб`єкт владних повноважень, не довели належними засобами доказування правомірність прийнятого рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,7-11, 17, 70, 71, 86, 94, 122, 128, 158, 159, 161- 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України від 25.06.2015 р., оформлене протоколом №87 в частині визнання безпідставною видачі та вилучення у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2.

3. Копію ухвали направити сторонам.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.
Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя П.Д. Дембіцький