Справа № 826/13643/15
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2016-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 травня 2016 року № 826/13643/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Мазур А.С., суддів Келеберди В.І., Літвінової А.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до треті особи на стороні відповідача треті особи на стороні позивачаМіністерства оборони України Житлова комісія гарнізону м. Києва Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних сил України ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н ОВ И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Житлова комісія гарнізону м. Києва, Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних сил України, в якому просить:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України, що порушують законне право ОСОБА_1 на забезпечення житлом для постійного проживання;

- зобов`язати Міністерство оборони України вжити заходи щодо забезпечення реалізації права ОСОБА_1 та членів його сім`ї (4 особи) на безоплатне житло для постійного проживання, а саме: зобов`язати Міністерство оборони забезпечити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) і його сім`ю (4 особи) постійним житлом в м. Києві при наступному черговому надходженні постійного житла для розподілу у гарнізон м. Києва.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказом від 01.03.1997 №05Р він звільнений з військової служби у запас із залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду військової частини, проте, станом на момент звернення з даним позовом до суду всупереч положень Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» відповідач не забезпечив позивача та членів його сім`ї житлом.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача та Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України проти позову заперечував та просив суд відмовити у його задоволенні підтримавши доводи, викладені у письмових запереченнях, посилаючись на те, що згідно зі ст. 43 Житлового кодексу України, громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. У свою чергу, позивач знаходиться на квартирному обліку у відповідній черзі за відповідним номером, як і всі інші військовослужбовці, які також очікують на одержання жилого приміщення за рахунок державного житлового фонду. Таким чином, задоволення позовних вимог позивача призведе до порушення прав на забезпечення жилими приміщеннями інших військовослужбовців.

Решта осіб, які беруть участь у розгляді справи, у судове засідання не з`явилися, з огляду на що судом ухвалено про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Наказом Міністерства оборони України від 01.03.1997 №05Р ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас із залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок житлового фонду військової частини.

Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки від 22.02.2016 №16749, виданої головою житлової комісії гарнізону м. Києва, ОСОБА_1 , полковник запасу, перебуває на квартирному обліку у ЖК гарнізону м. Києва (дата зарахування на квартирний облік 13.11.1996 з кількістю членів сім`ї 4: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) у загальній черзі гарнізону 3225, номер в черзі «позачергових» 203 (найменування пільги «звільнений ветеран військової служби», дата набуття пільги 01.03.1997).

Вважаючи дії відповідача із незабезпечення ОСОБА_1 житлом протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, яким врегульовано питання розподілу і надання житлових приміщень є Житловий кодекс Української РСР від 30.06.1983 №5464-Х (надалі ЖК України).

Положеннями ст. 5 ЖК України передбачено, що державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств.

Чатиною 1 ст. 9 ЖК України встановлено, що громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій (ч. 5 ст. 9 ЖК України).

Згідно із ч. 1 ст. 43 ЖК України, громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Відповідно до п. 8 ст. 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» від 15.06.2004 №1763-IV, особи, які звільнилися з військової служби і потребують поліпшення житлових умов, протягом трьох років після звільнення забезпечуються житловими приміщеннями у порядку, передбаченому законодавством, або мають право на одержання кредитів на індивідуальне будівництво чи придбання житла з погашенням їх за рахунок коштів Державного бюджету України.

Проте, зазначений пункт ст. 1 цього Закону було змінено і з 01.08.2008 діє у наступній редакції: «Забезпечення житлом осіб, які звільнилися з військової служби і потребують поліпшення житлових умов, провадиться відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто законодавцем було знято зобов`язання забезпечувати військовослужбовців протягом трьох років після звільнення жиловими приміщеннями.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (надалі Закон №2011-XII) встановлено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

При цьому, військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла (ч. 9 ст. 12 Закону №2011-XII).

Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України (абз. 7 ч. 1 ст. 12 Закону №2011-XII).

Пунктом 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 03.08.2006 №1081 (надалі Порядок №1081), встановлено, що забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Крім того, пунктами 22, 29, 31, 32 Порядку №1081 передбачено, що облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах. Військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільнені з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла. Житлові приміщення надаються тільки військовослужбовцям, які перебувають на обліку, крім випадків, передбачених законодавством. Військовослужбовцям житло надається згідно з чергою. Черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).

У свою чергу, приписами Положення про порядок забезпечення жилою площею в збройних силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 03.02.1995 №20, який діяв станом на момент звільнення позивача з військової служби (надалі Положення №20), встановлювався порядок забезпечення жилими приміщеннями осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, військовослужбовців-жінок та працівників (невійськовослужбовців) Збройних Сил України.

Так, п. 10 Положення №20 визначено, що облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних частинах районів. Військовослужбовці, зараховані на квартирний облік, заносяться до книги обліку осіб, які перебувають в черзі на одержання жилих приміщень (додаток N 1 до цього Положення).

Книга повинна бути пронумерована, прошнурована, скріплена печаткою військової частини та підписана секретарем житлової комісії. Книга зберігається як документ особливої ваги.

Згідно з п. 17 Положення №20, військовослужбовцям, які перебувають на квартирному обліку, жилі приміщення надаються згідно з чергою.

Порядок визначення черговості надання жилих приміщень військовослужбовцям встановлюється Житловим кодексом України, іншими актами законодавства України та цим Положенням.

Черговість надання жилих приміщень визначається за часом прийняття на облік (внесення до списків осіб, які користуються правом першочергового та позачергового отримання жилих приміщень).

Подібні за своїм змістом законодавчі положення містяться в Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженій наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 №737, яка діє станом на момент розгляду даної справи судом (надалі Інструкція), згідно з п. 4.1 якої, військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, які перебувають на квартирному обліку у ЗС України, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання в населеному пункті за місцем перебування їх на квартирному обліку згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень (додаток 10), або списків осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень (додаток 11)).

Військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання за рішенням КЕВ (КЕЧ) району, погодженим з гарнізонною житловою комісією.

Список розподілу жилої площі для постійного проживання (додаток 20) (далі - Список розподілу постійного житла) розробляється КЕВ (КЕЧ) району відповідно до загальної та пільгових черг гарнізону. У гарнізоні міста Києва Список розподілу постійного житла розробляється Київським квартирно-експлуатаційним управлінням (п. 4.4 Інструкції).

Згідно з наявною у матеріалах справи довідкою від 22.02.2016 №16749, виданою головою житлової комісії гарнізону м. Києва, ОСОБА_1 , полковник запасу, перебуває на квартирному обліку у ЖК гарнізону м. Києва у загальній черзі гарнізону 3225 (дата зарахування на квартирний облік 13.11.1996), номер в черзі «позачергових» 203 (найменування пільги «звільнений ветеран військової служби», дата набуття пільги 01.03.1997).

При цьому, суд звертає увагу, що законодавством не передбачено критеріїв для визначення порядку черговості забезпечення житлом, крім дати отримання відповідної пільги та постановки на чергу.

Аналіз правових норм, якими регулюються спірні правовідносини свідчать про те, що військовослужбовці забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов.

Передумовою для виникнення обов`язку щодо реалізації права військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей на забезпечення житловим приміщенням є наявність житлової площі та наближення черги за списком осіб на отримання такого житла, оскільки в іншому випадку буде порушуватись конституційне право на житло інших громадян, що перебувають на обліку і також потребують поліпшення житлових умов.

Водночас, твердження позивача, викладені у позовній заяві, стосовно наявних в останнього підстав вважати, що житлова площа була розподілена серед осіб, які поставлені у чергу на отримання житла після позивача, не підтверджені під час судового розгляду даної адміністративної справи належними та допустимими доказами. Іншого на підтвердження обґрунтованості позовних вимог в частині визнання протиправними дій Міністерства оборони України, що порушують законне право ОСОБА_1 на забезпечення житлом для постійного проживання, з матеріалів справи не вбачається, з огляду на що останні є необґрунтованими та залишаються без задоволення.

З урахуванням всього викладеного вище, вимоги позивача щодо зобов`язання Міністерства оборони України вжити заходи щодо забезпечення реалізації права ОСОБА_1 та членів його сім`ї (4 особи) на безоплатне житло для постійного проживання, а саме: зобов`язати Міністерство оборони забезпечити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) і його сім`ю (4 особи) постійним житлом в м. Києві при наступному черговому надходженні постійного житла для розподілу у гарнізон м. Києва, також задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та про відмову у задоволенні останніх.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.С. Мазур

Судді В.І. Келеберда

А.В. Літвінова