Справа № 802/72/16-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/72/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Бошкова Ю.М.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

24 травня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М. ,

секретар судового засідання: Нечаюк Т.В.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідачів: Олійник Наталії Миколаївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування наказу та поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В :
В січні 2016 року позивач звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування наказу та поновлення на роботі

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2016 року в задоволенні даного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою вказаний адміністративний позов задовольнити, посилаючись при цьому на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив суд апеляційної інстанції вимоги заявлені в ній задовольнити.

Представник відповідачів заперечувала проти вимог апеляційної скарги та просила суд залишити її без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2016 року - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_2 07 травня 2015 року успішно пройшла конкурс на заміщення вакантних посад державних службовців - спеціалістів ІНФОРМАЦІЯ_3 та наказом Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №115 від 25.06.2015 року була призначена на посаду провідного спеціаліста командування ІНФОРМАЦІЯ_2 з випробувальним терміном один місяць.

23 липня 2015 року військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 було подано рапорт № 9/1/615 Військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому зазначено що ОСОБА_2 , яка за результатами конкурсу прийнята на посаду провідного спеціаліста командування ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом випробувального строку виявила невідповідність займаній роботі, а саме: низький рівень знань керівних документів з правових питань, що перешкоджає виконанню функціональних обов`язків; неодноразове запізнення на роботу; недотримання етики державного службовця.

На підставі вищезазначеного рапорту Військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_4 було винесено наказ №134 від 24.07.2015 року про звільнення ОСОБА_2 з посади провідного спеціаліста командування ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із невідповідністю працівника роботі, на яку її прийнято, згідно до ст. 28 КЗпП України.

Вважаючи дії відповідача щодо її звільнення незаконним, безпідставним та такими, що порушують її трудові та конституційні права, ОСОБА_2 звернулась в суд за захистом своїх порушених прав.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2016 року було відмовлено в задоволенні даного адміністративного позову.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 1 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-XII "Про державну службу" (далі - Закон № 3723-XII) встановлено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Таким чином, статус державних службовців мають особи, які, здійснюючи професійну діяльність, займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Виходячи із змісту статті 30 Закону № 3723-XII, підставами для припинення державної служби є, зокрема, загальні підстави, передбачені Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП).

Відповідно до ст. 26 КЗпП України встановлено, що при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю.

Статтею 27 КЗпП України визначено, що строк випробування при прийнятті на роботу, якщо інше не встановлено законодавством України, не може перевищувати трьох місяців, а в окремих випадках, за погодженням з відповідним виборним органом первинної профспілкової організації, - шести місяців. Строк випробування при прийнятті на роботу робітників не може перевищувати одного місяця.

Так, встановлюючи випробування, адміністрація організації зобов`язана відобразити це як у трудовому договорі, так і в наказі про прийняття на роботу. Причому працівник своїм підписом має підтвердити факт ознайомлення з цими документами.

Оскільки специфіка роботи позивача пов`язана з інтелектуальною сферою, відповідність виконуваній роботі залежить від якості виконання доручень керівника; дотримання термінів виконання завдань; виконання загального обсягу запропонованої роботи; відповідність працівника професійно-кваліфікаційним вимогам.

Якщо результат випробування виявиться незадовільним, то безпосередній керівник працівника повинен направити в адміністрацію відповідну заяву, додавши до неї підтверджуючі документи. Які саме документи мають підтверджувати невідповідність працівника посаді, законодавство не регламентує.

Статтею 28 КЗпП України передбачено, що коли строк випробування закінчився, а працівник продовжує працювати, то він вважається таким, що витримав випробування, і наступне розірвання трудового договору допускається лише на загальних підставах. Якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення.

Однак, звільнення з ініціативи роботодавця у зв`язку з незадовільними результатами випробування згідно із КЗпП України, проводиться за спрощеною схемою, тобто порядок розриву трудового договору з ініціативи власника підприємства або уповноваженого ним органу у цьому випадку не застосовується, згода профспілкового комітету не потрібна.

При незадовільному результаті випробування працівник може бути звільнений тільки як такий, що не витримав випробування.

Отже, розірвання відповідно до ст. 28 КЗпП України трудового договору з працівником під час терміну випробування не можна визнати, таким, що провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, оскільки працівник при прийнятті на роботу даючи згоду на випробування фактично дає згоду і на можливість розірвання з ним трудового договору, якщо протягом строку випробування буде встановлено невідповідність його роботі, на яку його прийнято

Відповідно до Кодексу законів про працю України, а саме - до статті 139, одним із головних обов`язків працівника є додержання трудової і технологічної дисципліни. У статті 147 КЗпП України зазначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із таких заходів: догана, звільнення.

Згідно абз.1 п.18. Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" при розгляді трудових спорів судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Як встановлено в суді першої інстанції невідповідність ОСОБА_2 займаній посаді підтверджується порушенням встановленого режиму роботи, що проявлялось в систематичних запізненнях на роботу (підтверджується актами і показаннями свідків); невиконанням своїх функціональних обов`язків (підтверджується показаннями свідків); порушенням етики державного службовця (підтверджується показаннями свідків).

Дані обставини у своїй сукупності доводять те, що позивач займаній посаді не відповідає, а відтак є такою, що не пройшла випробувального терміну.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що підставою звільнення позивача з займаної посади слугували не факти низького рівня знань керівних документів з правових питань, оскільки спеціальна перевірка рівня знань під час роботи не проводилась, а позивача звільнено перш за все за неналежне виконання своїх трудових обов`язків.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що обрання виду дисциплінарного стягнення є правом, а не обов`язком роботодавця, а тому систематичне запізнення на роботу, поряд з іншими порушеннями, потягли за собою саме такий правовий наслідок.

Отже, наслідком не проходження випробувального терміну є розірвання трудового договору шляхом звільнення, інше чинним законодавством України не передбачено.

Тобто, в даному випадку йдеться не про застосування дисциплінарного стягнення, а про відмову роботодавця укладати безстроковий трудовий договір.

На підставі вищенаведеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, та вважає що оскаржуваний наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо звільнення ОСОБА_2 з посади провідного спеціаліста командування Хмільницького об`єднаного районного комісаріату прийнятий на підставі норм чинного законодавства та не містить ознак протиправності.

Згідно положень, закріплених статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку з чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 27 травня 2016 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Граб Л.С. Біла Л.М.