Справа № 815/1434/14
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1434/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 год. 07 хв.

23 травня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л. І.

при секретарі судового засідання - Селезньовій А. В.

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1 (по довіреності)

представника позивача - ОСОБА_2 (по довіреності)

представника відповідача - ОСОБА_3 (по довіреності)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Терракс ЛТД» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Терракс ЛТД» з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.02.2013 року.

Представники позивача адміністративний позов підтримали, на заявлених вимогах наполягали, оскільки позивач має право на врахування залишку відємного значення податку на додану вартість до повного його погашення незалежно від термінів давності, помилка в періодах виникнення суми відємного значення не впливає на правомірність формування показників декларацій з податку на додану вартість, які формуються на підставі первинних документів та фактично правомірність формування цих показників підтверджена документальними перевірками, помилка в періодах виникнення відємного значення усунута позивачем шляхом уточнення звітності з податку на додану вартість, посилання податкового органу на не можливість уточнення податкової звітності при виявленні помилок під час камеральної перевірки не обґрунтовані, оскільки, не можливість уточнення звітності стосується тільки виявлення помилок при проведення документальних перевірок, а тому податкове повідомлення рішення має бути скасовано судом.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених в запереченнях на позов (Том ІІІ, аркуші справи 8-10), оскільки позивач не скористався правом на бюджетне відшкодування протягом 1095 днів, а тому не має право на відображення залишку відємного значення з ПДВ попередніх звітних періодів, помилки в податковій звітності щодо періодів виникнення суми відємного значення виявлені податковим органом під час камеральної перевірки, а не самостійно позивачем, а тому ці помилки не можуть бути виправлені шляхом подання уточнення до податкової звітності, що свідчить про правомірність податкового повідомлення-рішення та відсутність підстав для його скасування.

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС проведена камеральна перевірка даних, задекларованих ТОВ «Терракс ЛТД» у податковій звітності з податку на додану вартість за грудень 2012 року, за результатами якої складений акт перевірки №292/15-525/32428789 від 21.01.2013 року (Том І, аркуші справи 7-12).

За результатами зазначеної перевірки щодо декларування за грудень 2012 року р.24 «залишок відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду» у розмірі 9150335 грн., встановлені порушення позивачем положень п. 102.5 ст. 102, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України та п. 4.6 розділу V, п. 8 розділу III «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 року №1492, що призвело до безпідставного декларування податку на додану вартість в розмірі 8923944 грн. у р.22 декларації з податку на додану вартість за грудень 2012 року та завищення р.24 декларації на цю суму.

На підставі виявлених порушень, Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС винесено податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 28.02.2013 року №, яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 8923944 грн. за грудень 2012 року (Том І, аркуш справи 13).

Як вбачається з акту перевірки №292/15-525/32428789 від 21.01.2013 року, підставами для висновків про завищення позивачем розміру відємного значення суми податку на додану вартість стало перевищення 1095 днів для включення позивачем суми від'ємного значення з ПДВ, яка в подальшому відображена у р.24 декларації з ПДВ за грудень 2012 року, оскільки ТОВ «Терракс ЛТД» не надавало відповідної заяви на відшкодування податку на додану вартість у строк 1095 днів, тобто позивач не використав право на відображення цієї суми в декларації. Крім того, дані декларації з податку на додану вартість за грудень 2012 року не відповідають даним податкового обліку платника податку.

Позивач не погодився з такими висновками податкового органу та звернувся з цим позовом до суду з вимогами про скасування винесеного на підставі акту перевірки №292/15-525/32428789 від 21.01.2013 року податкового повідомлення-рішення.

Одеським окружним адміністративним судом за результатами розгляду цієї справи 16 квітня 2014 року прийнято рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі. За результатами апеляційного оскарження ТОВ «Терракс ЛТД» рішення суду першої інстанції, Одеським апеляційним адміністративним судом 16 грудня 2014 року винесена ухвала про відмову в задоволенні апеляційної скарги позивача та залишення в силі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року.

За результатами касаційного оскарження позивачем рішень суду першої та апеляційної інстанції по цій справі, Вищім адміністративним судом України 5 квітня 2016 року винесена ухвала про скасування рішень судів попередніх інстанцій та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вищім адміністративним судом України наголошено на тому, що положення п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України не регулюють питання формування відємного значення податку на додану вартість, тобто в спірних правовідносинах по цій справі строки давності в 1095 днів не застосовуються, а тому суду необхідно врахувати ці норми податкового законодавства при вирішенні даної справи.

Суд дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми податкового законодавства приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.02.2013 року №, з огляду на наступне.

Відповідно до положень п. 200.1, 200.3, 200.4, 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При відємному значенні суми, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди, а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума має відємне значення то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України.

При цьому, залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів

після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно із п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що платник податків при наявності відємного значення та відсутності податкового боргу має право на бюджетне відшкодування суми податку на додану вартість за його заявою, або на зарахування суми відємного значення до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При цьому, заява може бути подана платником податків в межах строку 1095 днів та в разі, якщо він прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування і має право на отримання такого відшкодування.

Суд не погоджується з висновками відповідача викладеними в акті перевірки, оскільки позивач має право на зарахування суми відємного значення до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у відповідності до ст. 200 Податкового кодексу України без обмеження строків до погашення цієї суми, строки, передбачені п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України застосовуються в разі подання заяви на бюджетне відшкодування, проте, таку заяву позивач не писав, оскільки не мав право на бюджетне відшкодування, що сторонами не заперечується враховуючи наявність обсягу оподатковуваних операцій за останні 12 місяців в меншому розмірі ніж заявлена сума бюджетного відшкодування, що підтверджується звітність за 2011-2012 рік, наявною в матеріалах справи.

Таким чином, єдиною можливістю для позивача в даному випадку є зарахування відємного значення до складу податкового кредиту наступних звітних (податкових) періодів, оскільки він не приймав рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, що є правом позивача та не має право на отримання такого відшкодування.

Щодо тверджень податкового органу про не відповідність даних додатку №2 до декларації з податку на додану вартість за грудень 2012 року даним податкового обліку, зокрема, не відповідність задекларованих сум в серпні 2009 року листопадні 2011 року даним декларації за грудень 2012 року, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 8 Розділу III «Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 №1492, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2011 за №1490/20228 платник податку самостійно обчислює суму податкового, зобов'язання, яку зазначає в податковій звітності. Дані, наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника.

За даними декларації з податку на додану вартість за грудень 2012 року позивачем відображений залишок від'ємного значення податку на додану вартість попереднього звітного (податкового) періоду в сумі 9150335 грн. та цей залишок є від'ємним значенням, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на цю суму.

В Додатку №2 до цієї декларації зазначені періоди, в яких виникло відємне значення попередніх звітних періодів протягом серпня 2009 року листопада 2011 року, однак за даними податкової звітності за цей період наявні розбіжності в сумах залишків відємного значення, що стало підставою для висновку податкового органу про порушення позивачем положень п. 8 Розділу III «Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ».

Разом з цим, за твердженнями позивача, в додатку 2 до декларації з податку на додану вартість за грудень 2012 року містяться помилки в періодах виникнення відємного значення, оскільки фактично періодом виникнення відємного значення є 2005-2008 роки, однак це не вплинуло на суму відємного значення в декларації з податку на додану вартість за грудень 2012 року, оскільки сума збігається та підтверджується первинними документами, податкова звітність за 2005-2008 роки відповідає в повному обсязі тим сумам, які зазначені в додатку 2 до декларації за грудень 2012 року.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема, наявною в справі податковою звітністю за весь спірний період.

Слід зазначити, що позивачем, враховуючи наявність помилки в декларації з податку на додану вартість за грудень 2012 року щодо періодів виникнення відємного значення, в лютому 2013 року поданий уточнюючий розрахунок, однак зазначений розрахунок відповідач не враховує, оскільки помилки виявлені під час камеральної перевірки податковим органом, а не самим позивачем та позивач на думку податкового органу не може уточнювати період, щодо якого проводиться перевірка.

Суд не погоджується з такими твердженнями відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до п. 50.1, 50.2 ст. 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації, він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

Таким чином, в разі виявлення помилки позивач має право уточнювати податкову звітність та положення Податкового кодексу України передбачають не можливість уточнення податкової звітності під час проведення документальних перевірок, однак, оскільки перевірка, якою виявлені помилки, є камеральною, обмежень щодо уточнення такої звітності не має.

Слід зазначити, що податковим органом під час камеральної перевірки не досліджувалися первинні документи, на підставі яких формувалося відємне значення податку на додану вартість, податковим органом не встановлено порушень щодо неправомірного включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість не підтверджену первинними документами, помилка в періодах виникнення відємного значення податку на додану вартість позивачем усунута шляхом уточнення податкової звітності, позовна давність для зарахування відємного значення до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду не застосовується, у позивача є право для зарахування спірного відємного значення до складу податкового кредиту наступних періодів до його погашення, а тому суд приходить до висновку про неправомірність позбавлення позивача права на включення правомірно нарахованого відємного значення податку на додану вартість до складу податкового кредиту наступних податкових періодів.

Також, суд враховує наявність в матеріалах справи актів планових та позапланових документальних перевірок позивача щодо правомірності формування податкового кредиту в спірному періоді, якими порушень щодо формування відємного значення податку на додану вартість не виявлено.

Таким чином, з врахуванням викладених обставин, оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 28.02.2013 року про зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 8923944 грн. за грудень 2012 року є протиправним, що є підставою для його скасування.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, проте відповідач не довів правомірність висновків, викладених в акті перевірки та правомірність винесення податкового повідомлення-рішення.

Згідно із ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Терракс ЛТД» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати розподіляються відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Терракс ЛТД» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.02.2013 року задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС № від 28.02.2013 року.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Терракс ЛТД» () судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Постанова набирає законної сили у порядку ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга на постанову подається до Одеського окружного адміністративного суду, та одночасно її копія надсилається до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 30.05.2016 року.

Суддя Л.І. Свида

.