Справа № 805/1389/15-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 р. Справа №805/1389/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 12год.55хв.

ухвалено у нарадчій кімнаті

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Троянової О.В.

при секретарі Кудрі В.Г.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Сніжному Донецької області

до Костянтинівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області

про скасування рішень від 1 квітня 2015 року № 149/17-02--2211, № 150/17-02--2210, № 151/17-02-007, № 152/17-02--2208, № 153/17-02--2207, № 154/17-02--2212 про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату (несвоєчасного перерахування) єдиного соціального внеску,

ВСТАНОВИВ:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Сніжному Донецької області (далі позивач або відділення) звернулося до суду з позовом до Костянтинівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області (далі відповідач або податковий орган) про скасування рішень від 1 квітня 2015 року № 149/17-02--2211, № 150/17-02--2210, № 151/17-02-007, № 152/17-02--2208, № 153/17-02--2207, №154/17-02--2212 про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату (несвоєчасного перерахування) єдиного соціального внеску/а.с.4-9/.

09 червня 2015 року постановою Донецького окружного адміністративного суду позов Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Сніжному Донецької області задоволено повністю. Скасовано рішення Костянтинівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області від 01.04.2015 р. № 149/17-02--2211, № 150/17-02--2210, № 151/17-02-007, № 152/17-02--2208, № 153/17-02--2207, №154/17-02--2212 про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату (несвоєчасного перерахування) єдиного соціального внеску (ар.с.104-107).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.07.2015 р. постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09.06.2015р. залишено без змін, апеляційну скаргу Костянтинівської ОДПІ залишено без задоволення (ар.с.122-124).

Ухвалою Вищего адміністративного суду України від 03.03.2016 р. касаційну скаргу Костянтинівської ОДПІ задоволено частково,постанову Донецького окружного адміністративного суду від 09.06.2015р., ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.07.2015 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Як підставу скасування колегія суддів ВАСУ зазначила, що для встановлення правомірності або протиправності дій відповідача суду необхідно з'ясувати та дослідити обставини,щодо отримання позивачем сертифікату Торгово - промислової палати України,який би підтверджував настання обставин непереборної сили (форм-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, та подання його до Костянтинівської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області разом із заявою про звільнення від виконання обовязків платника єдиного податку.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04.04.2016 р. справу призначено до розгляду на 21 квітня 2016 року.

Ухвалою суду від 21 квітня 2016 року замінено Костянтинівську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Донецькій області на Костянтинівську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області /а.с.179/.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введене в дію Рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України». Згідно з підпунктом 8 пункту 4 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення АТО» внесені зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», за загальними правилами яких на час проведення АТО субєкти господарювання звільняються від обовязків щодо сплати єдиного внеску до закінчення антитерористичної операції. Вказує на те, що, оскільки позивач знаходився на території, де здійснюється антитерористична операція, то є звільненим від сплати єдиного внеску на час проведення АТО в розумінні зазначеної норми Закону.

Просить суд скасувати рішення Костянтинівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 1 квітня 2015 року № 149/17-02--2211, № 150/17-02--2210, № 151/17-02-007, № 152/17-02--2208, № 153/17-02--2207, № 154/17-02--2212 про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату (несвоєчасного перерахування) єдиного соціального внеску /а.с.7/.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову в яких зазначив, що на позивача у справі покладений обовязок своєчасно та в повному обсязі сплачувати суми податків, зборів та обов'язкових платежів, рішення, які оскаржується, прийняті по факту встановлених порушень, тому підстави для їх скасування відсутні. Відповідно до ст.9 Закону України № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Позивач перейшов на облік до Костянтинівської ОДПІ 27.11.2014 року, відповідна заява та сертифікат не надавались. Також зазначив,що якщо платники єдиного внеску , які перебувають на обліку в фіскальних органах, розташованих на території де проводиться АТО або було оголошено військовий чи надзвичайний стан, продовжують здійснювати господарську діяльність, нараховувати, обчислювати та сплачувати заробітну плату,то вони зобовязані виконувати всі встановлені Законом про ЕСВ функції/а.с.168-169/. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Сніжному Донецької області є юридичною особою, включене до ЄДРПОУ за номером 25968369, знаходилося на податковому обліку в Торезькій обєднаній державній податковій інспекції, з 24 листопада 2014 року перереєстроване за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, проспект Ломоносова,132б, та з цього часу знаходиться на обліку в Костянтинівській обєднаній державній податковій інспекції з урахуванням наказу від 20 листопада 2014 року № 375 «Про роботу відділення ВД Фонду у м. Сніжне Донецької області в умовах АТО»/а.с.27-39/.

Відповідач Костянтинівська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області діє на підставі положення про Державну фіскальну службу України та керується Податковим кодексом України.

Таким чином, відповідач у справі - суб'єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, порядок адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначені Податковим кодексом України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

1 квітня 2015 року відповідачем прийняті рішення про застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску:

№ 149/17-02--2211, яким застосований штраф у розмірі 2466 грн. 17 коп., нарахована пеня у розмірі 1430 грн. 38 коп. за період з 21 жовтня по 17 грудня 2014 року;

№ 150/17-02--2210, яким застосований штраф у розмірі 3775 грн. 45 коп., нарахована пеня у розмірі 3095 грн. 43 коп. за період з 23 вересня по 17 грудня 2014 року;

№ 151/17-02-007, яким застосований штраф у розмірі 5195 грн. 74 коп., нарахована пеня у розмірі 5923 грн. 14 коп. за період з 21 серпня по 12 грудня 2014 року;

№ 152/17-02--2208, яким застосований штраф у розмірі 4790 грн. 58 коп., нарахована пеня у розмірі 5022 грн. 45 коп. за період з 22 липня по 12 грудня 2014 року;

№ 153/17-02--2207, яким застосований штраф у розмірі 1735 грн. 97 коп., нарахована пеня у розмірі 2291 грн. 48 коп. за період з 21 червня по 30 жовтня 2014 року;

№ 154/17-02--2212, яким застосований штраф у розмірі 3421 грн. 45 коп., нарахована пеня у розмірі 923 грн. 79 коп. за період з 21 листопада по 17 грудня 2014 року/а.с.10-15/.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями позивач звернувся до суду із даним позовом.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд не погоджується із зазначеними висновками податкового органу, що послугували підставами для прийняття спірних рішень виходячи з наступного.

11 червня 2014 року Кабінетом Міністрів України на засіданні прийняте рішення, відповідно до пункту 4 якого Мінфіну, Мінсоцполітики забезпечити вжиття заходів щодо тимчасового припинення роботи територіальних органів Казначейства, управлінь Пенсійного фонду України, відділень фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, що розташовані, зокрема, у м. Сніжному Донецької області.

20 червня 2014 року позивач звернувся із листом № 01-02/37-630 до Торезької обєднаної державної податкової інспекції щодо неможливості проведення платежів через Управління державної казначейської служби у місті Сніжному з 11 червня 2014 року через проведення антитерористичної операції (надалі АТО) на території міста, внаслідок чого склалася ситуація щодо неможливості своєчасної оплати єдиного внеску.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VІ (зі змінами та доповненнями) єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 10 зазначеної норми Закону визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно з абзацом 1 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Позивач в розумінні зазначених норм Закону є страхувальником та на нього покладений обовязок нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» на платника єдиного внеску покладений обовязок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Статтею 9 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначені порядок обчислення і сплати єдиного внеску, зокрема, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування. Платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Судом встановлено, що позивачем був сплачений єдиний соціальний внесок платіжними дорученнями від 29 жовтня 2014 року за червень, липень, серпень 2014 року. Управлінням державної казначейської служби України у м. Костянтинівці перерахувало єдиний внесок до державного бюджету 30 жовтня 2014 року.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочате проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Абзацом 2 статті 1 зазначеного Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням від 02 грудня 2015 року № 1275-р Кабінет Міністрів України затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, м. Сніжне Донецької області віднесене до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» доповнено пунктом 9-3 такого змісту: платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції. Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені статтями 25, 26 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до зазначених платників єдиного внеску, не застосовуються.

Судом встановлено, що заява позивачем була подана 3 червня 2015 року/а.с.97-99/. З цього приводу суд зазначає, що вищезазначеним Законом визначена період, протягом якого така заява подається, а саме не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Судом встановлено, що позивачем на імя начальника Костянтинівської ОДПІ 10.03.2015 року за вих. № 01-04/38-87 подано заяву про звільнення від виконання обовязків платника єдиного внеску, визначених ч.2 ст.6 Закону України «Про збір на обліку єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» на період з травня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

В даній заяві позивачем зазначено,що до коштів на здійснення страхування від нещасного випадку застосовується казначейська служба обслуговування, в період з 11.06.2014 р. по листопад 2014 р. включно відділенням була припинена робота, грошові кошти надійшли на рахунок відділення у грудні 2014 р. після державної реєстрації позивача у м. Костянтинівка. ( ар.с.97-99)

З цього приводу суд зазначає, що вищезазначеним Законом визначена період, протягом якого така заява подається, а саме не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції

Станом на день розгляду справи антитерористична операція не закінчена.

Відповідно до частини 2-3 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з абзацом 1 статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Статтею 14-1 Закону України № 1669-VІІ Торгово-промисловій палаті України надано право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видавати сертифікати про такі обставини.

Відповідно до ст. 11 Закону України № 1669-VІІ, внесені відповідні зміни до Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», зокрема даний закон доповнено ст. 14-1, згідно якої форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Відповідачем до матеріалів справи надано засвідчену належним чином копію сертифікату Торгово-промислової палати України від 20.04.2016р. №430/12.1.-17/03 про настання форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), яким засвідчено настання форс мажорні обставини (обставин непереборної сили) зокрема : акти тероризму, збройний конфлікт, військові дії на території Донецької області з 14 квітня 2014 року для Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Сніжному Донецької області /а.с.167/.

Крім, того на адресу податкового органу позивачем 25 квітня 2016 року подано відповідну заяву про звільнення від виконання обовязків платника єдиного внеску, визначених ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», з додатком/а.с.186-188/ .

Листом від 18.05.2016 р. № 2516/05-14-13-02 «Про надання інформації », відповідач повідомив позивача, що наданий сертифікат ТПП № 6229 від 20.04.2016 р. про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданий відповідно до п.100.4 та 100.5 статті 100 Податкового кодексу України (розстрочення та відстрочення грошових зобовязань або податкового боргу). Права контролюючих органів, які визначені ст.13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» № 2464 та ПКУ, не передбачають надання розстрочення (відстрочення) по сплаті єдиного внеску. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Тому, відповідач, в межах діючого законодавства не має законних підстав та можливостей щодо звільнення від відповідальності за невиконання або неналежне виконання обовязків по сплаті єдиного внеску (ар.с.189).

Таким чином, враховуючи всі обставини справи та докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов висновку, що штрафні та фінансові санкції, передбачені статтями 25, 26 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до позивача, не застосовуються, оскільки на час вирішення справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, тобто, період проведення АТО триває.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами частин 1, 6 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що відповідачем в судовому засіданні не доведено, що оскаржувані рішення прийняті законно, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Сніжному Донецької області до Костянтинівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування рішень від 1 квітня 2015 року № 149/17-02--2211, № 150/17-02--2210, № 151/17-02-007, № 152/17-02--2208, № 153/17-02--2207, № 154/17-02--2212 про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату (несвоєчасного перерахування) єдиного соціального внеску задовольнити.

Скасувати рішення Костянтинівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 1 квітня 2015 року № 149/17-02--2211, № 150/17-02--2210, № 151/17-02-007, № 152/17-02--2208, № 153/17-02--2207, № 154/17-02--2212 про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату (несвоєчасного перерахування) єдиного соціального внеску.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 24 квітня 2016 року.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 30 травня 2016 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Троянова О.В.