Справа № 818/3911/15
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 р.Справа № 818/3911/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Яковенка М.М.

Суддів: Лях О.П., Старосуд М.І.

секретарі судового засідання Резніченко Ю.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргуСумської митниці ДФС на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 року по справі № 818/3911/15 за позовом Приватного виробничого підприємства "Вибір" до Сумської митниці ДФС про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач,Приватне виробниче підприємство «Вибір», звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської митниці Державної фіскальної служби, в якому просив:

- визнати рішення Сумської митниці ДФС про відмову в відновленні режиму вільної торгівлі згідно пункту 5.4 розділу 5 «Правил визначення країни походження товарів» затверджених Угодою про Правила визнання країни походження товарів у Співдружності Незалежних держав за сертифікатами про походження товару форми СТ-1 № RUUA НОМЕР_1 від 18.02.2015р., № RUUA НОМЕР_2 від 28.10.2014р., № RUUA НОМЕР_3 від 18.02.2015р., оформлене листом № 5183/10/18-70-25-56 від 16.12.2015р. протиправним;

- зобов'язати Сумську митницю ДФС відновити Приватному виробничому підприємству «Вибір» режим вільної торгівлі за наданими оригіналами сертифікатів про походження товару форми СТ-1 № RUUA НОМЕР_1 від 18.02.2015р., № RUUA НОМЕР_2 від 28.10.2014р., № RUUA НОМЕР_3 від 18.02.2015р.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 року задоволено позов у повному обсязі.

Визнано рішення Сумської митниці Державної фіскальної служби про відмову в відновленні режиму вільної торгівлі згідно пункту 5.4 розділу 5 "Правил визначення країни походження товарів" затверджених Угодою про Правила визнання країни походження товарів у Співдружності Незалежних держав за сертифікатами про походження товару форми СТ-1 № RUUA НОМЕР_1 від 18.02.2015 року, № RUUA НОМЕР_2 від 28.10.2014 року, № RUUA НОМЕР_3 від 18.02.2015 року, оформлене листом № 5183/10/18-70-25-56 від 16.12.2015 року протиправним.

Зобов'язано Сумську митницю Державної фіскальної служби відновити Приватному виробничому підприємству "Вибір" режим вільної торгівлі за наданими оригіналами сертифікатів про проходження товару форми СТ-1 № RUUA НОМЕР_1 від 18.02.2015 року по МД № 805130000/2014/013790 від 06.11.2014 року, № RUUA НОМЕР_2 від 28.10.2014 року по МД № 805130000/2014/014023 від 11.11.2014 року, № RUUA НОМЕР_3 від 18.02.2015 року по МД № 805130000/2014/015245 від 05.12.2014 року (а.с.218-219, 220-226).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, пославшись на незаконність та необґрунтованість постанови суду, яка прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив постанову суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову. Апелянт наголошує на тому, що оскаржуване рішення Сумської митниці ДФС оформлене листом № 5183/10/18-70-25-56 від 16.12.2015р. про відмову у відновленні режиму вільної торгівлі за сертифікатами про походження товару форми СТ-1 № RUUA НОМЕР_1 від 18.02.2015р., № RUUA НОМЕР_2 від 28.10.2014р., № RUUA НОМЕР_3 від 18.02.2015р. є законним та обґрунтованим, складеними відповідно до чинного законодавств(а.с.231-245).

Представник позивача заперечував проти апеляційної скарги та наполягав на залишенні її без задоволення. Крім того, зазначив, що судовими рішеннями також підтверджена правомірність визначення позивачем визнання країни походження товарів 2304, а не 2309, як то визначає відповідач.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином та завчасно був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення. Колегія суддів не приймає до уваги подане клопотання про відкладення розгляду справи з огляду зайнятості представника відповідача в іншому судовому засіданні суду першої інстанції. Жодного належного доказу, які б підтверджували наведені відповідачем обставини суду не надано,як і не надано доказів щодо таких обставин, які б унеможливлювали для субєкта владних повноважень направити до суду апеляційної інстанції будь-яку іншу особу такого органу.В даному випадку відповідач про час та дату розгляду справи було відомо вже 20 травня 2016 року, тобто для нього було достатньо часу для ґрунтовної підготовки та належному супроводженні справи, як і надання доказів що спростовували б правильність постанови суду. Колегія суддів зазначає, що розгляд та вирішення справи заможливе без участі представника сторони відповідача, явка обовязковою якого не визнавалась.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

12 серпня 2014 року Приватне виробниче підприємство «Вибір» (Покупець) та Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Содружество», Росія (Продавець) уклали між собою договір № ТДС 07802-ДГВ на поставку товару.

Сумською митницею 6 листопада 2014 року за митною декларацією № 805130000/2014/013790, 11 листопада 2014 року за митною декларацією № 805130000/2014/014023 та 5 грудня 2014 року за митною декларацією № 805130000/2014/015245 було здійснене митне оформлення трьох партій товару (концентрат соєвий білковий «Балтсоя»), отриманого відповідно до зазначеного договору (а.с.10 - 12).

Оформлення вищевказаних партій товару здійснене без застосування режиму вільної торгівлі внаслідок відсутності на час здійснення митного оформлення товару сертифікатів про походження товару форми СТ-1.

13 березня 2015 року ПВП «Вибір» звернулося до Сумської митниці ДФС із заявою № 125 від 12.03.2015р. про відновлення режиму вільної торгівлі щодо вищевказаних трьох партій товару (а.с. 13). Разом із заявою ПВП «Вибір» надав відповідачу в тому числі і оригінали сертифікатів про походження товару форми СТ-1 № RUUA НОМЕР_1 від 18.02.2015р., № RUUA НОМЕР_2 від 28.10.2014р., № RUUA НОМЕР_3 від 18.02.2015р. (а.с. 14 - 16).

22 грудня 2015 року ПВП «Вибір» отримало від Сумської митниці ДФС лист № 5183/10/18-70- 25-56 відповідно до якого відповідач відмовив у відновленні режиму вільної торгівлі за митними деклараціями № 805130000/2014/013790 від 06.11.2014р. (сертифікат про походження товару форми СТ-1 № RUUA НОМЕР_1 від 18.02.2015р.); №805130000/2014/014023 від 11.11.2014р. (сертифікат про походження товару форми СТ-1 № RUUA НОМЕР_2 від 28.10.2014р.); № 805130000/2014/015245 від 05.12.2014р. (сертифікат про походження товару форми СТ-1 № RUUA НОМЕР_3 від 18.02.2015р. (а.с. 17 - 19).

Підставою для відмови у відновленні режиму вільної торгівлі стали наслідки перевірки на предмет відповідності вимог п.2.2, 2.4, 2.7 розділу 2, п.5.4. розділу 5та п.6.6. розділу 6 "Правил визначення країни походження товарів країн СНД" від 20.11.2009 (далі - Правила) відомостям, які зазначені у сертифікатах походження товару форми СТ - 1: № RUUA НОМЕР_1; № RUUA НОМЕР_2; № RUUA НОМЕР_3. В ході даної перевірки встановлено, що у сертифікатах № RUUA НОМЕР_1 та № RUUA НОМЕР_2, у графі 9 "критерії походження" код товарної позиції "2304" не відповідає коду товарної позиції "2309", зазначеного у митних деклараціях.

По сертифікату № RUUA НОМЕР_3 інформація відносно встановлення критерію походження товару вказаного у графі 9 (критерій П) не відповідає вимогам п.2.2. розділу 2 «Правил» відносно того, що кінцева продукція «концентрат соєвий білковий «Балтсоя» не може відноситись до товарів, які цілком виготовлені в державі - учасниці Угоди тому, що первинна сировина для виготовлення даної кінцевої продукції є соєві боби іноземного походження. Крім того, листі № 5183/10/18-70- 25-56 митний орган зазначив, що по переліченим вище митним деклараціям закінчився термін відновлення режиму вільної торгівлі (12 місяців з дня реєстрації митних декларацій країні ввезення).

Здійснюючи апеляційний перегляд постанови та надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 36 Митного кодексу України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Документи, що підтверджують країну походження товару визначаються статтею 43 Митного кодексу України.

Так, згідно ч. 1 ст. 43 Митного кодексу України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару. Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару (ч. ч. 2, 3 ст. 43 Митного кодексу України).

Згідно ч. 6 ст. 36 Митного кодексу України положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України (ч. 7 ст. 36 Кодексу).

Порядок та умови застосування преференційного режиму в рамках міжнародних угод про вільну торгівлю визначено Правилами визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав (дата підписання 20.11.2009, ратифіковано Україною із застереженням Законом № 3592-VI від 06.07.2011 року, дата набрання чинності для України 14.09.2001) (надалі - Правила).

Відповідно до пункту 2.1 Правил країною походження товару вважається держава - учасниця Угоди, на території якої товар було цілком вироблено чи піддано достатній обробці (переробці) відповідно до цих Правил.

2.4. У разі участі у виробництві товару третіх країн, крім держав - учасниць Угоди, країна походження товару визначається відповідно до критерію достатньої обробки (переробки) товару.

Пунктом 2.5 Правил визначено, що для цілей визначення країни походження товарів відповідно до критерію достатньої обробки (переробки) матеріали, що походять з держав - учасниць Угоди відповідно до цих Правил, не розглядаються як матеріали іноземного походження та прирівнюються до тих, що походять із країни, у якій вироблено кінцевий товар.

2.7. Якщо продукт, походження якого відповідає умовам цих Правил, використовується у виробництві іншого товару, то вимоги до походження, що застосовуються до матеріалів, використаних для виробництва цього продукту, не враховуються під час визначення країни походження товару.

Пунктом 5.1 Правил визначено, що товар користується режимом вільної торгівлі на митних територіях держав - учасниць Угоди, якщо він відповідає критеріям походження, установленим цими Правилами.

5.3. Товари, походження яких не встановлено або походження яких установлено, але при цьому стосовно їх не може бути застосований режим вільної торгівлі через відсутність необхідних для цих цілей документів, пропускаються до країни ввезення відповідно до вимог тарифного й нетарифного регулювання країни ввезення.

5.4. Стосовно товарів, зазначених у пункті 5.3 цих Правил, може застосовуватися (відновлюватися) режим вільної торгівлі на митних територіях держав - учасниць Угоди за умови одержання належного посвідчення про їхнє походження (надання сертифіката форми СТ-1 та за необхідності інших документів, що підтверджують країну походження товарів) до закінчення 12 місяців з дня реєстрації митної декларації в країні ввезення (крім випадків фальсифікації сертифіката форми СТ-1).

Вищевказані Правила діють стосовно товарів, що походять з держав - учасниць Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав від 20.11.2009 року і знаходяться в торговельному обігу між цими державами, до яких застосовується торговельний режим, передбачений Угодою про створення зони вільної торгівлі від 15.04.1994 року.

Згідно з частиною першою статті 1 Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про вільну торгівлю (дата підписання 24.06.1993, дата набуття чинності для України 21.02.1994) Договірні Сторони не застосовуватимуть мито, податки та збори, що мають еквівалентний вплив на експорт та/або імпорт товарів, що походять з митної території однієї з Договірних Сторін і призначені для митної території іншої Договірної Сторони. Вилучення з торговельного режиму згідно з узгодженим переліком товарів оформляються окремими документами, які є невід'ємною частиною цієї Угоди. При цьому Договірні Сторони узгоджують поетапне скорочення вилучень, передбачених указаними документами.

Статтею 2 цієї ж Угоди передбачено, що Договірні Сторони не будуть прямо або побічно обкладати товари, по відношенню до яких діє ця Угода, внутрішніми податками або зборами, що перевищують відповідні податки або збори, якими обкладаються аналогічні товари внутрішнього виробництва, або товари, що походять з третіх країн.

Крім того, згідно п. 6.1 Правил для підтвердження країни походження товару в конкретній державі - учасниці Угоди для цілей надання режиму вільної торгівлі необхідне надання митним органам країни ввезення оригіналу сертифіката форми СТ-1 чи декларації про походження товару.

Під час вивезення товарів з держав - учасниць Угоди сертифікат про походження товару форми СТ-1 видається органом (організацією), уповноваженим державою вивезення відповідно до її національного законодавства (пункт 6.3 Правил).

6.4. Сертифікат форми СТ-1 оформлюється та видається на одну партію товарів. Строк застосування сертифіката форми СТ-1 для цілей надання режиму вільної торгівлі обмежений 12 місяцями з дати його видачі.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що сертифікат форми СТ-1 є саме тим документом, який однозначно свідчить про країну походження товару та є підставою для надання товару режиму вільної торгівлі.

Відповідно до п. 6.6 Правил у разі надання сертифіката, що містить у графі 9 відомості про товарну позицію, у якій класифікується кінцевий товар, відмінні від відомостей, що містяться в митній декларації, питання про можливість надання режиму вільної торгівлі вирішується митним органом країни ввезення після надання імпортером (вантажоодержувачем) висновку про походження товару або акту експертизи, який виданий уповноваженим органом або іншими організаціями відповідно до національного законодавства держави - учасниці Угоди та який однозначно свідчить про те, що товар піддавався достатній обробці (переробці) в державі - учасниці Угоди.

Тобто, законодавчо встановлено, що якщо сертифікат форми СТ-1 є підставою для надання товару режиму вільної торгівлі, то у випадку за певних умов невідповідності заповнених граф у сертифікаті (п.9) та у митній декларації щодо товарної позиції походження товару, для отримання такого режиму встановлений певний порядок підтвердження країни походження товару, як то шляхом надання імпортером (вантажоодержувачем) висновку про походження товару або акту експертизи.

Аналогічні положення містить ч. 8 ст. 43 Митного кодексу України, відповідно до якої у разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або органом доходів і зборів встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати органу доходів і зборів для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.

Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару (ч. 9 ст. 43 Митного кодексу України).

Частина 1 статті 45 МК України передбачає, що у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Як вже було встановлено, що позивачем в березні 2015 року разом із заявою про відновлення режиму вільної торгівлі було надано відповідачу, в тому числі і оригінали сертифікатів про походження товару форми СТ-1 № RUUA НОМЕР_1 від 18.02.2015р., № RUUA НОМЕР_2 від 28.10.2014р., № RUUA НОМЕР_3 від 18.02.2015р.

Графи 9 сертифікатів № RUUA НОМЕР_1 та № RUUA НОМЕР_2 містили код товарної позиції 2304, а сертифікату № RUUA НОМЕР_3 - критерій походження товару «П» (цілком вироблено у Російській Федерації), в той час як графи 33, відповідних митних декларацій (код товару) містили код товару 23099096.

Враховуючи вище зазначені розбіжності, та у зв'язку з необхідністю здійснення перевірки на предмет правильності визначення країни походження товарів, правильності встановлення критерію походження товарів ("Д2309" та "П"), уточнення найменування товару у графі 8 сертифікатів та інших відомостей, зазначених у сертифікатах про походження товару, Сумською митницею ДФС були направлені лист-запити до Калінінградської торгово-промислової палати Російської Федерації стосовно перевірки факту видачі сертифікатів.

На первинний запит від 09.04.2015 № 1684/10/18-70-25-56 (а.с. 93 - 96) Сумською митницею ДФС отримано від Калінінградської торгово - промислової палати Російської Федерації (лист від 04.06.2015 № 503, а.с.106 - 156), яким надано акти експертизи ТОВ "Соэкс-Балтия" торгово- промислової палати Російської Федерації до сертифікатів про походження товару форми СТ-1 №RUUA НОМЕР_1, № RUUA НОМЕР_3 та № RUUA НОМЕР_2.

Згідно висновків зазначених актів експертиз, виданих на кожну партію, товар - концентрат соєвий білковий «Балтсоя», дійсно Російського походження. Походження товару встановлено у відповідності до Правил визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав. Критерій походження товару - 2304 (товар підданий достатній обробці в Російській Федерації) та «П» - товар повністю вироблено в Російській Федерації.

Колегія суддів зазначає, що зазначені акти експертизи, в розумінні п.6.6 Правил є належним документом, як такий що виданий уповноваженим органом або іншими організаціями відповідно до національного законодавства держави - учасниці Угоди та який однозначно свідчить про те, що товар піддавався достатній обробці (переробці) в державі - учасниці Угоди, тобто підтверджує походження товару.

Положеннями п.9.1 Правил, яке було враховано відповідачем при не визнанні походження товару, встановлено, що сертифікат може бути не визнаний митними органами країни ввезення для цілей надання товарам режиму вільної торгівлі в разі, якщо:

у наданому документі є підчистки, помарки або не засвідчені відповідно до цих Правил виправлення або відсутні необхідні підписи та (або) печатки; проставлені в сертифікаті відбитки печаток та (або) підписи осіб, а також зазначені адреси органів, уповноважених засвідчувати й видавати сертифікати форми СТ-1, не відповідають інформації, наявній у митної служби країни ввезення; відомості, зазначені в сертифікаті, не відповідають декларованим або не дозволяють провести однозначної ідентифікації товару стосовно декларованого; бланк наданого сертифіката не відповідає зразкам бланків, наявним у митної служби країни ввезення; у наданому сертифікаті підпис особи, уповноваженої засвідчувати сертифікати, виконано у вигляді факсиміле; товар, зазначений у сертифікаті, не відповідає умовам, передбаченим пунктом 5.1 цих Правил; товар, зазначений у сертифікаті, підпадає під випадок, передбачений пунктом 5.2 цих Правил.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено правові підстави, що надають можливість не визнавати митними органами країни походження товару для цілей надання товарам режиму вільної торгівлі. Навпаки, наданими сертифікатами походження та експертними висновками можливо провести ідентифікацію товару стосовно декларованого позивачем.

Зауваження Сумської митниці про те, що висновки експертиз надавалися щодо коду товару 2304 та «П», а не коду 2309 колегія суддів також вважає необґрунтованими, як не погоджується з доводами апеляції щодо не оскарження рішення Сумської митниці про визначення коду товару за №2309, що вказує на погодження позивача із визначеним кодом з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.10.2014 року Сумською митницею прийнято рішення № КТ-804-2014, яким код товару - концентрату соєвого білкового, марки "70-К", поставленого на виконання контракту від 12.08.2014 року № ТДС/07802-ДГВ, змінено з НОМЕР_4 на код НОМЕР_5 (а.с.213-214). При визначені коду товару за позицією 2309, замість 2304 мало місце на виконання поставок по тому ж зовнішньоекономічному договору, на виконання якого здійснювались поставки, досліджені в межах даної справи. При прийнятті такого рішення, мало вплив на визначення коду товару окрім визначених законодавчих актів, Висновок Харківського управління з питань експертизи та дослідження СЛЕД Міндоходів №155 від 13.10.2014 року; пояснення до товарної позиції 2304, 2309 УКТ ЗЕД; Акт експертизи №4404722 «Е» для оформлення сертифікату походження товару (форма СТ-1); посвідчення якості та безпеки №8 353 від 05.09.2014.

Відповідно до ч. 2, 7 ст. 69 Митного кодексу України органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. Рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими.

Зазначене Рішення в межах операцій, мало вплив на характер спірних правовідносин та було обовязковим при заповненні графи 33 по товарним позиціям у митних декларацій. Тобто, митним органом ПВП "Вибір" фактично зобов'язано проводити митне оформлення товару - концентрату соєвого білкового, марки "70-К" лише за кодом 2309.

Не зважаючи на відсутність оскарження такого рішення, на час визначення коду товару по такому рішенню, у відповідача були відсутні відповідні сертифікати походження, експертизи інших органів та визначення здійснювалось самостійно. В той же час, оцінка характеру спірних правовідносин здійснюється не лише за фактом наявності такого рішення митниці про визначення коду товару, а оцінці підлягає законність у відмові у відновленні режиму вільної торгівлі з наведених у такому рішенні від 16 (22).12.2015 року. Як вже зазначалось, відповідачем не доведена законність підстав при прийнятті рішення від 16.12.2015 року.

В той же час, слід звернути увагу та зазначити, що у відповідача на момент відмови позивачу у відновленні режиму вільної торгівлі були в наявності відповідні акти експертизи для оформлення сертифіката походження товару (форми СТ.-1), які підтверджують право позивача на режим вільної торгівлі, натомість відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав належних та допустимих доказів на спростування висновків таких актів.При чому, як вже зазначалось, що саме акти експертизи, що видані уповноваженим органом або іншими організаціями відповідно до національного законодавства держави - учасниці Угоди, є такими, що однозначно свідчить та підтверджує походження товару за відповідною товарною позицією.

Незаконна відмова субєктом владних повноважень у відновленні режиму вільної торгівлі, має наслідком, окрім визнання такого рішення протиправним, також необхідності зобовязання відповідача здійснити заходи у відповідності до вимог законодавства щодо відновлення такого режиму з усіма витікаючими з цього наслідками.

Щодо посилання відповідача на те, що режим вільної торгівлі за переліченими вище вантажно-митними деклараціями не підлягає відновленню через закінчення 12 місячного терміну, встановленого пунктом 5.5, 6.4 Правил є безпідставними, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин, сертифікат був дійсний.

Крім того, колегія суддів при вирішенні спірних питань щодо визначення країни походження товару, враховує судові рішення, як то постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 року по справі 818/3687/15, які набули законної сили щодо оскарження рішень митного органу з приводу також визначення країни походження аналогічного товару який придбавався позивачем. В межах цього рішення, також була встановлена протиправність визначення митним органом країни походження товару як 2309, замість 2304.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про скасування рішення Сумської митниці Державної фіскальної служби про відмову у відновленні режиму вільної торгівлі за сертифікатами про походження товару форми СТ-1 № RUUA НОМЕР_1 від 18.02.2015р., № RUUA НОМЕР_2 від 28.10.2014р., № RUUA НОМЕР_3 від 18.02.2015р. та необхідності зобовязати відповідача відновити позивачу такий режим.

Відповідно до ст..200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі зясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 211, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Сумської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 року по справі № 818/3911/15- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.

У повному обсязі буде складено 02.06.2016 року.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4