Справа № 822/258/16
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2016-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/258/16 Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук А.М.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

19 травня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюка Р.В. ,

за участю: секретаря судового засідання: Тарасенко А.М.,

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної пенітенціарної служби України на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної пенітенціарної служби України та управління Державної пенітенціарної служби України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Державної пенітенціарної служби України (далі ДПтС України) та управління Державної пенітенціарної служби України в Хмельницькій області (далі управління ДПтС України у Хмельницькій області) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В судовому засіданні представник відповідачів підтримала апеляційну скаргу і просила постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивач та його представник заперечували щодо задоволення апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи наступне:

ОСОБА_2 проходив службу в Ізяславській виправній колонії управління ДПтС у Хмельницькій області №31 на посаді першого заступника начальника установи-заступника начальника установи з нагляду і безпеки, охорони та оперативної роботи з 11.12.2002 року по 23.06.2015 року.

12 червня 2015 року військово-лікарська комісія УМВС України у Хмельницькій області, за розпорядженням начальника управління ДПтС України у Хмельницькій області здійснила медичний огляд та встановила, що захворювання, яке отримав позивач пов'язане з виконанням службових обов'язків та проходженням служби в ОВС, про що видано свідоцтво про хворобу №166 від 12.06.2015 року.

Наказом начальника управління ДПтС України у Хмельницькій області №30 о/с від 23 червня 2015 року позивач звільнений в запас Збройних Сил України за ст. 64 б (через хворобу).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 15 липня 2015 року серії АВ №0571717, довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 15 липня 2015 року АГ №0004510, у ОСОБА_2 виявлено 70% втрати професійної працездатності та встановлено II групу інвалідності довічно.

Протоколом №7-15 засідання комісії ДПтС України з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення або грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення або інвалідності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України ОСОБА_2 призначено одноразову грошову допомогу в зв'язку з встановленням інвалідності, яка настала внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися у період проходження служби.

30 вересня 2015 року позивачу проведено виплату одноразової грошової допомоги за II групу інвалідності пов'язаної з проходженням служби в ОВС в розмірі 55910 грн. 40 коп. відповідно до Закону України "Про міліцію" в редакції від 20 грудня 1990 року.

Вважаючи, що при нарахуванні одноразової грошової допомоги відповідачі повинні були застосувати положення Закону України "Про міліцію" в редакції від 13 лютого 2015 року та призначити одноразову грошову допомогу в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб,-у разі встановлення інвалідності II групи, позивач оскаржив дії відповідачів щодо виплати вказаної допомоги в судовому порядку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при нарахуванні одноразової грошової допомоги позивачу, відповідачі мали б застосовувати Закон України "Про міліцію", в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Колегія суддів погоджується таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно статті 4 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ, правовою основою діяльності міліції є: Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної ОСОБА_5 України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані у встановленому порядку.

Згідно статті 23 цього ж Закону (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 (далі - Порядок № 707).

Пунктом 5 Порядку № 707 визначено, що для виплати грошової допомоги в разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи установлення групи інвалідності працівник міліції, податкової міліції подає органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби за місцем проходження служби: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги згідно з додатком; довідку медико-соціальної експертної комісії щодо визначення ступеня втрати працездатності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) та (або) установлення групи інвалідності; довідку про грошове забезпечення; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові, видачу документа та місце реєстрації (довідку органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про місце реєстрації або місце перебування заявника); копію ідентифікаційного номера.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 707 орган внутрішніх справ, орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, подає МВС та ДПА у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті).

МВС та ДПА у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 4 і 5, органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, для проведення виплати.

Виплата грошової допомоги працівнику міліції, податкової міліції проводиться шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий заявником в установі банку, або через касу органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у разі його загибелі (смерті) членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - його батькам та утриманцям.

Грошова допомога виплачується не пізніше двох місяців з дня прийняття відповідного рішення у межах коштів, передбачених у державному бюджеті на такі цілі.

Отже, право на отримання грошової допомоги виникає у особи з моменту прийняття МВС рішення за наслідками розгляду поданої особою заяви про виплату одноразової грошової допомоги.

Як вже було зазначено вище, 30 вересня 2015 року позивачу проведено виплату одноразової грошової допомоги в зв'язку з встановленням II групи інвалідності пов'язаної з проходженням служби в ОВС, в розмірі 55910 грн. 40 коп. відповідно до Закону України "Про міліцію" в редакції від 20 грудня 1990 року. Проте, відповідачами не враховано, що на момент виникнення спірних правовідносин (прийняття рішення - 07.09.2015 року) ця правова норма втратила чинність, натомість діяв Закон України «Про міліцію» в редакції від 13 лютого 2015 року, яким передбачено одноразову грошову допомогу в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб,-у разі встановлення інвалідності ІІ групи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у відповідача були відсутні правові підстави для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги позивачу, відповідно до Закону України «Про міліцію» в редакції від 20 грудня 1990 року.

Також на думку колегії суддів, судом першої інстанції обгрунтовано не взято до уваги твердженння відповідачів про неможливість виплатити позивачу одноразову грошову допомогу позивачу в розмірі, встановленому статтею 23 Закон України «Про міліцію» в редакції від 13 лютого 2015 року, в зв'язку з тим, що на момент звернення позивача за виплатою одноразової грошової допомоги, Кабінетом Міністрів Українине не була завершена процедура приведення своїх нормативно-правових актів у відповідність до цього Закону, оскільки за правилами частини четвертої статті 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_5 України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Проте, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що при звільненні з УДПтС України у Хмельницькій області позивачу вже була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 55910 грн. 40 коп., а відтак грошова допомога, відповідно до статті 23 Закон України «Про міліцію» в редакції від 13 лютого 2015 року, має бути йому надана за виключенням раніше виплачених коштів.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи суд апеляційної інстанції вважає, що доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини, а тому не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 198, статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Державної пенітенціарної служби України залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 26 травня 2016 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_6 ОСОБА_5