Справа № 227/3854/15-а
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2016 р. справа №227/3854/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючої судді: Васильєвої І.А., суддів: Казначеєва Е.Г., Жаботинської С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції на окрему ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2015 року по справі № 227/3854/15-а (головуючий І інстанції Здоровиця О.В.) за позовом Добропільського міжрайонного прокурора в інтересах управління соціального захисту населення Добропільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченої тимчасової державної грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Добропільського міськрайонного суду Донецької області перебувала адміністративна справа № 227/3854/15-а за позовом Добропільського міжрайонного прокурора в інтересах управління соціального захисту населення Добропільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченої тимчасової державної грошової допомоги.

Постановою суду від 23 жовтня 2015 року наведені вище позовні вимоги задоволені в повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави суму наданої дитині тимчасової державної допомоги за період з 01 червня 2010 року по 31 грудня 2013 року в розмірі 14 040,90 грн. (арк. справи 69-70).

У звязку з встановленням суддею в ході розгляду вказаної справи порушення з боку державних виконавців щодо виконання рішення про стягнення з боржника аліментів, судом 23 жовтня 2015 року винесено окрему ухвалу, якою ухвалено:

1.Направити дану ухвалу Добропільському міжрайонному прокурору Донецької області для проведення перевірки щодо наявності в діях державних виконавців відділу ДВС Добропільського МУЮ складу злочину, передбаченого статтею 367 Кримінального кодексу України та вжиття відповідних заходів.

2.Вказану ухвалу, з метою здійснення контролю та проведення відповідної роботи щодо недопущення та попередження вказаних порушень з боку державних виконавців та забезпечення дотримання законодавства державними виконавцями при виконанні судових рішень - направити для відома начальнику відділу ДВС Добропільського МУЮ, начальнику Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (місцезнаходження комісії: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13).

3.Про вжиті заходи повідомити Добропільський міськрайонний суд в місячний термін (арк. справи 71-72).

Не погодившись з вищенаведеною окремою ухвалою суду першої інстанції від 23 жовтня 2015 року Відділ державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції (далі - апелянт) звернувся 24 березня 2016 року до Донецького апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, разом з якою надіслав клопотання про поновлення строку на звернення з даною апеляційною скаргою (арк. справи 120-122). В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на дотримання ним процедури виконання судового рішення у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», на підтвердження чого додав акти державного виконавця від 20 лютого 2014 року та від 09 вересня 2014 року про вихід державного виконавця за місцезнаходженням боржника (арк. справи 88-89), копію виклику-попередження боржника (арк. справи 85), а також копію заяви стягувача про відмову від примусового виконання рішення (арк. справи 90). З урахуванням викладеного апелянт просив суд скасувати окрему ухвалу суду, оскільки зазначені доводи та документи не досліджувались судом першої інстанції під час розгляду даної справи.

Ухвалою суду від 18 травня 2016 року апелянту поновлено строк на апеляційне оскарження окремої ухвали суду першої інстанції від 23 жовтня 2015 року (арк. справи 148).

27 травня 2016 року на адресу суду від Костянтинівської місцевої прокуратури, яка у звязку з реорганізацією Добропільської міжрайонної прокуратури представляє її інтереси, надійшли заперечення на апеляційну скаргу, у тому числі витяг з кримінального провадження відносно проведення перевірки ВДВС Добропільського міськрайонного управління юстиції (за окремою ухвалою суду від 23 жовтня 2015 року), з урахуванням викладеного просили суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а окрему ухвалу суду без змін.

Апелянт, позивач та відповідач, належним чином повідомлені судом про дату, час та місце розгляду даної справи до суду не зявились.

Оскільки положення статті 166 КАС України не зобовязує суд проголошувати окрему ухвалу та обовязкову участь сторін під час її винесення, суд вважає за можливе розглянути дану апеляційну скаргу у письмовому провадження за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, на які під час винесення окремої ухвали посилається суд першої інстанції.

При цьому за частиною 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, дослідивши письмові матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Статтею 166 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Про вжиті заходи суд повідомляється не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

За частиною 2 наведеної статті встановлено, що у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі Закон № 606- XIV) встановлені умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Так, відповідно до статті 11 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини 3 наведеної статті Закону № 606-XIV встановлено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має певні права, в тому числі має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Як вбачається з описової та мотивувальної частини окремої ухвали суду підставою для встановлення суддею в ході розгляду вказаної справи порушень з боку державних виконавців щодо виконання рішення про стягнення з боржника сум тимчасової допомоги стали висновки про те, що на протязі 2010-2014 років платник аліментів ОСОБА_1 постійно працював і отримував заробітну плату, а відділом державної виконавчої служби постійно надавались до УСЗН Добропільської міської ради на протязі 2010-2013 років довідки (ВДВС Добропільського міськрайонного управління юстиції), що підтверджували факт несплати аліментів ОСОБА_1 на користь Рудик (ОСОБА_2В.). Проте, в період з 2010 і до теперішнього часу місце свого мешкання боржник не змінював, а отже відділ державної виконавчої служби в межах своїх повноважень мав змогу витребувати інформацію щодо доходів, місця працевлаштування боржника, яка б дала можливість направити виконавчий лист для виконання за місцем його роботи, або мешкання, але державний виконавець не вчиняв таких дій, що призвело до того, що держава вимушена була призначати тимчасову допомогу ОСОБА_3 на дитину, фактично в той час, коли боржник працював і мав можливість самостійно сплачувати аліменти на дитину.

При цьому суд першої інстанції дійшов даного висновку спираючись на наявні в матеріалах даної адміністративної справи довідки про факт несплати аліментів ОСОБА_1 на користь Рудик (ОСОБА_2В.), а також відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів відносно ОСОБА_1 (арк. справи 7, 8-17).

Колегія суддів зазначає, що дійсно, з аналізу вказаної вище довідки про суми виплачених доходів відносно ОСОБА_1 вбачається, що останній у період з 2010-2014 постійно працював і отримував заробітну плату, а отже мав можливість самостійно сплачувати аліменти на дитину, проте таке реалізування сплати аліментів було б можливо лише за умови своєчасного і в повному обсязі вчинення державним виконавцем виконавчих дій, а саме: дізнатись у відповідності до пункту 3 частини 3 ЗУ «Про виконавче провадження» через відповідні установи, організації про місце працевлаштування та направити виконавчий лист для виконання за місцем його роботи.

Але державний виконавець таких дій не вчиняв, надані суду апеляційної інстанції акти державного виконавця від 20 лютого 2014 року та від 09 вересня 2014 року про вихід державного виконавця за місцезнаходженням боржника, за якою встановлена його відсутність (арк. справи 88-89), копії виклику-попередження боржника (арк. справи 85), а також копії заяви стягувача про відмову від примусового виконання рішення на думку суду не є належними та допустимими доказами, які підтверджують належне виконання державним виконавцем своїх прав та посадових обовязків, встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

Крім цього, відповідно до частини 1 статті 83 ЗУ «Про виконавче провадження», контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

З огляду на наведене суд погоджується з окремою ухвалою суду першої інстанції в частині направлення даної ухвали з метою здійснення контролю та проведення відповідної роботи щодо недопущення та попередження вказаних порушень з боку державних виконавців та забезпечення дотримання законодавства державними виконавцями при виконанні судових рішень для відома: начальнику відділу ДВС Добропільського МУЮ, начальнику Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (місцезнаходження комісії: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13).

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині «направлення даної ухвали Добропільському міжрайонному прокурору Донецької області для проведення перевірки щодо наявності в діях державних виконавців відділу ДВС Добропільського МУЮ складу злочину, передбаченого статтею 367 Кримінального кодексу України та вжиття відповідних заходів», з огляду на те, що дані висновки на думку суду суперечать вимогам частини 2 статті 166 КАС України, оскільки суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності за статтею 367 КК України в судовому провадженні під час визнання рішення, дій чи бездіяльності ДВС протиправними, але в даному судовому процесі такі вимоги не розглядались, а тому суд вважає, що в цій частині суд дійшов передчасного висновку про направлення даної ухвали Добропільському міжрайонному прокурору Донецької області для проведення відповідної перевірки на наявність порушень за статтею 367 КК України, у звязку з чим колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в цій частині порушені норми матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення цього питання, що є у відповідності до статті 202 КАС України підставою для скасування апеляційним судом окремої ухвали суду першої інстанції в зазначеній частині.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 166, 195, 197, 199, 202 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного управління юстиції на окрему ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2015 року по справі № 227/3854/15-а, - задовольнити частково.

Скасувати окрему ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2015 року по справі № 227/3854/15-а в частині направлення даної ухвали Добропільському міжрайонному прокурору Донецької області для проведення перевірки щодо наявності в діях державних виконавців відділу ДВС Добропільського МУЮ складу злочину, передбаченого статтею 367 Кримінального кодексу України та вжиття відповідних заходів.

В іншій частині окрему ухвалу залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Судді Е.Г.Казначеєв

ОСОБА_4