Справа № 139/430/16-а
Суддя: Тучинська Н. В.
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 139/430/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.

при секретарі судового засідання Хонькович Л.І.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону УПП у м. Вінниці рядового поліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Інспекторем роти № 4 батальйону УПП ОСОБА_2 10 травня 2016 року винесено постанову про накладення стягнення на ОСОБА_1 за за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в сумі 425 гривень. ОСОБА_1 визнано винним в тому, що 10 травня 2016 року о 16-ій годині в м. Вінниця по вул. Коцюбинського, 4 він, керуючи автомобілем «Мерседес 208 D», номерний знак НОМЕР_1, зупинив транспортний засіб ближче 30 метрів на зупинці яка позначена знаком 5.41.1 і не предявив для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 Правил дорожнього руху України.

Вважаючи постанову відповідача незаконною, а також такою, що суттєво порушує норми чинного законодавства та його конституційні права, ОСОБА_1 звернувся до суду із відповідним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач у судовому засіданні заявлений ним позов підтримав у повному обсязі, суду пояснив, що 10 травня 2016 року він, керуючи між 15-ою та 16-ою годинами автомобілем «Мерседес 208 D» в районі залізничного вокзалу по вулиці Батозькій в м. Вінниця, відчув, що двигун автомобіля почав глохнути і не реагував на дії щодо його запуску. До цього часу автомобіль знаходився у технічно справному стані. Для попередження аварійної обстановки та запобігання перешкоджанню руху на частині автодороги, де він знаходився, було прийнято рішення про зупинку автомобіля, який ще рухався по інерції, ближче до правого краю дороги та ввімкнено аварійну сигналізацію. Місце повної зупинки автомобіля припало в зоні дії знаку 5.41.1 ПДР України («пункт зупинки автобуса»). В той час, коли він зясовував причини несправності двигуна, до нього підійшов поліцейський піший патруль. Інспектор Бондюк П.В., не зясувавши належним чином причину зупинки транспортного засобу, попросив предявити для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на ТЗ. Під час перевірки документів, відповідач почав переписувати до свого блокноту дані із документів. На запитання, чому він його особисті дані записує до свого власного блокноту, а не до офіційного документу, відповідач повернув документи і попросив сісти в автомобіль, заявивши, що він має право його затримати, а тому його автомобіль тепер заблокований. Протягом наступних кількох годин до його автомобіля підійшло ще четверо поліцейських, всі переглядали його документи, але з машини не випускали. Біля 18-ої години він відчув біль в області серця, а тому вийшов з автомобіля на вулицю. Буз попередження та будь-яких пояснень поліцейські одягли на нього наручники і відвезли до відділку, заявивши, що він проявив злісну непокору працівникам поліції, зокрема, не предявив документів на право керування ТЗ, а тому вони мають право затримати його на три години. У відділку поліції йому стало ще гірше, а тому він викликав швидку допомогу. Замірявши тиск та серцебиття, йому ввели внутрішньовенно ліки, а також поклали пігулку під язик, а потім госпіталізували. Приблизно о 20-ій годині йому стало краще, лікарі дозволили піднятися, але пропонували залишитися в лікарні і пройти курс лікування. Він, пославшись на необхідність, відмовився від подальшого лікування. В коридорі лікарні його чикали поліцейські, в тому числі відповідач ОСОБА_2 Останній тут же в лікарні виніс і вручив йому постанову про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. Його напарник ОСОБА_3 склав протокол про вчинення правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. Перед отриманням постанови він написав пояснення, в яких заперечував факт вчинення адмінправопорушень, які додав відповідачу до оригіналу постанови. Одночасно заявляє, що у постанові невірно вказано місце події, оскільки вулиця Коцюбинського знаходиться на Вінницьких хуторах, а інцидент відбувся на вулиці Батозькій в районі залізничного вокзалу.

Вважає, що він вчинив правопорушення через вимушену зупинку ТЗ, а відповідач порушив безліч норм закону як матеріальних, так і процесуальних, а також його особисті конституційні права.

Відповідач в судове засідання не зявився. Судові повістки, направлені на адресу місця його роботи повернулися з відміткою «за зазначеною адресою не проживає» або «вибув» (а.с. 21-22, 23-24).

За приписами ч. 9 ст. 35 КАС України, судова повістка посадовій чи службовій особі може бути вручена за місцем її роботи чи служби.

Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається їм за останньою адресою і вважається врученою (ч. 1 ст. 40 КАС України). У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином (ч. 11 ст. 35 КАС України).

З врахуванням цих положень КАС України та ч. 4 ст. 128 КАС України судом ухвалено про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі доказів, наданих суду позивачем.

Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Як слідує із ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопрядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Із постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 168170 від 10 травня 2016 року (а.с. 13) слідує, що 10 травня 2016 року інспектором роти № 4 батальйону УПП у м. Вінниці рядовим поліції ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 винесено постанову за те, що він 10 травня 2016 року о 16-ій годині транспортний засіб автомобіль «Мерседес 208 D», номерний знак НОМЕР_1, зупинив ближче 30 метрів від зупинки громадського транспорту по вул. Коцюбинського, 4 у м. Вінниця, а також не предявив для перевірки документи, які зазначені в п. 2.1. ПДР України.

Вказаною вище постановою відповідача (копія на а.с. 13) на позивача за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень.

Позивач стверджує, що зупинку транспортного засобу в зоні дії знака 5.41.1 він вимушений був здійснити через несправність двигуна та з метою попередження створення аварійної обстановки на проїжджій частині автодороги. Стверджує, що діяв у відповідності до вимог пунктів 9.9, 9.11, 15.2, 15.14 ПДР України і на прохання інспектора поліції предявити посвідчення водія, реєстраційний документ на ТЗ, поліс страхування одразу виконав зазначену вимогу.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_4 повністю підтвердила пояснення ОСОБА_1 і суду пояснила, що 10 травня 2016 року вона була пасажиром автомобіля, яким керував ОСОБА_1 Приблизно о 15 годині 30 хвилин у м. Вінниці на вулиці біля залізничного вокзалу ОСОБА_1 заявив, що, мабуть перегрівся і глохне двигун автомобіля. Він його скерував ближче до правого краю і вийшов з автомобіля подивитися до двигуна. Коли підійшли поліцейські, ОСОБА_1 на їх вимогу показав документи і пояснив причину зупинки автомобіля. Однак, коли поліцейський почав переписувати дані з документів до свого блокноту, ОСОБА_1 зробив йому зауваження, той повернув документи і наказав водієві і пасажиру сидіти в автомобілі до вияснення ситуації. Протягом наступних двох годин до автомобіля ОСОБА_1 А підійшло ще чотири патрульних поліцейських, всі по-черзі перевіряли у водія документи, але з автомобіля виходити не дозволяли. Приблизно о 18-ій годині ОСОБА_1 стало погано, він відчув, що піднявся тиск, тисне в області серця, а тому вийшов з автомобіля на вулицю. Його відразу оділи в наручники і повели у службовий автомобіль. На її запитання, запропонували або сидіти в автомобілі, або викликати евакуатор і прибирати автомобіль з дороги. До автомобіля ОСОБА_1 повернувся біля 21-ої години і з його слів вона знає, що його повезли у поліцейський відділок, потім його забрала швидка допомога, а також, що відносно нього винесли постанову за порушення ПДР та склали протокол про непокору працівникам поліції.

Відповідно до ст. 280 КупАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283, 284 КупАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Інспектор Бондюк П.В., стверджуючи у своїй постанові про зупинку транспортного засобу позивача в зоні дії знаку 5.41.1 ПДР України та про невиконання ОСОБА_1 вимог п. 2.1 ПДР України (водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії) не довів зазначений факт належними доказами, не переконав суд у законності та правомірності таких тверджень.

Натомість, позивач ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_4 своїми поясненнями в судовому засіданні, адресною схемою м. Вінниці (а.с. 30) довели, що зупинка транспортного засобу була здійснена вимушено, при чому, не на вулиці Коцюбинського, як записано у постанові відповідача, а на вулиці Батозькій, а водій неодноразово працівникам поліції надавав для огляду документи, передбачені у п. 2.1. ПДР.

Статтею 268 КупАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Позивач у справі стверджує, що у процесі розмови працівники поліції, не встановивши причину зупинки транспортного засобу, заблокували його та пасажира на тривалий час в автомобілі, а коли він вийшов з автомобіля, - одягли на нього наручники і відвезли до відділку поліції, звідки він з діагнозом «Неускладнений гіпертонічний криз» був госпіталізували до ВОКЛ ім. М.І.Пирогова. Перебуваючи в лікарні, він клопотав про відкладення розгляду справи, однак інспектор на зазначене клопотання не відреагував і виніс простанову про накладення на нього стягнення.

Суд надає віри таким поясненням позивача, оскільки вони узгоджуються із поданими ОСОБА_1 доказами, зокрема, довідкою обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова № 718 від 10 травня 2016 року (а.с. 7), супровідним листом і талоном до супровідного листа № 3 форми №114/0 та результатами ЕКГ (а.с. 31). Цими доказами, а також даними із оскаржуваної постанови (а.с. 13) та протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, про час скоєння правопорушень стверджуються пояснення позивача та свідка про тривалість затримання ОСОБА_1, та про стан його здоровя.

Відтак суд приходить до висновку про ігнорування та недотримання інспектором Бондюком П.В. вимог ст. 268 КупАП при винесенні постанови у справі та накладенні стягнення.

Крім того, в розумінні п. 1.10 розділу 1 «Загальні положення» постанови КМУ «Про правила дорожнього руху» № 1306 від 10.10.2001 року, вимушеною зупинкою є припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху чи появою перешкоди для руху.

Правила поведінки водія у разі вимушеної зупинки на дорозі регламентовано п. 15.14 ПДР України у відповідності до якого, у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9. - 9.11. ПДР, зокрема, увімкнути аварійну світлову сигналізацію.

ОСОБА_1 у судовому засіданні довів, що він виконав всі вимоги, які від нього вимагались Правилами дорожнього руху України при аварійній зупинці транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частина 2 ст. 71 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач в судове засідання не зявився, не подав суду свої заперечення, а також не виконав вимогу суду про надання доказів, що ОСОБА_1 порушив правила зупинки.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що зупинка ОСОБА_1В транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 5.41.1 ПДР України була вимушеною, викликана технічними несправностями автомобіля, що вимагало його зупинки та унеможливлювало його подальший рух.

Особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності (ст. 17 КУпАП).

Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода (ст. 18 КУпАП).

З урахуванням вищенаведеного, відповідачем в порушення вимог ст. 280 КУпАП додатково не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, внаслідок чого передчасно винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Одночасно, ОСОБА_1 окрім зупинки транспортного засобу в зоні дії знаку 5.41.1 Правил дорожнього руху, вмінено порушення п. 2.1 цих Правил, що стосується непредявлення водієм документів на право керування транспортним засобом.

Із пояснень позивача та свідка в судовому засіданні слідує, що під час інциденту 10 травня 2016 року він мав при собі всі документи, передбачені п. 2.1. ПДР, і предявляв їх працівникам поліції на їх вимогу.

Із копії посвідчення водія (а.с. 12) та свідоцтва про реєстрацію ТЗ (а.с. 11) вбачається, що вони були чинними на момент винесення постанови та є чинним на сьогоднішній день.

Таким чином цими доказами спростовано факт непредявлення ОСОБА_1 працівникам поліції документів, передбачених п. 2.1. ПДР.

Крім того, при розгляді цієї справи судом встановлено інші порушення відповідачем процесуальних норм, що стосуються порядку винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення:

Так, ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У цьому випадку ч. 4 цієї статті передбачає винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Відповідач порушив цю вимогу закону, оскільки місцем вчинення правопорушення зазначив вулицю Коцюбинського, 4 в м. Вінниці, а постанову виніс по вулиці Пирогова, 4б в м. Вінниці.

Суд також враховує обставину, що відповідач не довів суду факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 на вулиці Коцюбинського в м. Вінниці, а позивач довів, що інцидент між ним та поліцейськими, результатом якого стало винесення оскаржуваної постанови, мав місце по вулиці Батозькій в м. Вінниці (а.с. 30).

Цим самим, відповідачем не дотримано положень абзацу 2 ч. 3 ст. 283 КУпАП про відомості, які має містити постанова по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 28.1., 28.2. Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби державтоінспекції МВС України, яка затверджена Наказом МВС України від 27.03.2009 року № 111 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26 червня 2009 року за № 576/16592, передбачено, що працівники ДПС зобовязані при несенні служби бути уважними, доброзичливими і шанобливо ставитись до громадян, неухильно дотримуватися законності.

Як слідує із ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова інспектора роти № 4 батальйону УПП рядового поліції ОСОБА_2 серії ПС2 № 168170 від 10 травня 2016 року винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому є незаконною, та має бути скасована.

Позовна вимога ОСОБА_1 містить клопотання про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачені у ст. 247 КУпАП.

У даній конкретній справі суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1, порушивши підпункт «е» п. 15.9. ПДР, діяв у стані крайньої необхідності, а також, що він дотримався вимог, передбачених п. 2.1. ПДР України, тобто взагалі відсутня подія правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За таких обставин справа має бути закрита на підставі пунктів 1 і 4 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 247 (п. 1 та п. 4), 287, 293 КпАП України, Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2015 від 08 квітня 2015 року, ст.ст. 3, 71, 94, 159-167, 171-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 168170 від 10 травня 2016 року, винесену інспектором роти № 4 батальйону УПП у м. Вінниці рядовим поліції ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Справу щодо ОСОБА_1 про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, провадженням закрити.

Постанова може бути оскаржена сторонами протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час її проголошення - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Мурованокуриловецький районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: ______________