Справа № 804/6157/15
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2015 р. Справа № 804/6157/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н. В.
при секретаріЧудновській А.С.
представників позивача представник відповідача Дорошенко С.О., Долгополова О.Ф., Назарової Т.І. не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Юнікон» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2013 року адміністративний позов задоволено.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2014 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 20.10.2014 року) апеляційну скаргу ДПІ залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.04.2015р. постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.07.2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до провадження вказану адміністративну справу та призначено до розгляду в судовому засіданні.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали посилаючись на доводи викладені в позовній заяві та доповненнях.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином..
Заслухавши представника позивача, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
В Акті перевірки встановлено, що:
- ПАТ "Юнікон" отримано від контрагентів паперові носії за формою первинних документів, в яких наведено відомості, що не відповідають фактичним (реальним) обставинам справи, оскільки вони складені на підставі недійсності господарських операцій та відповідно не можуть бути підставою для відображення в бухгалтерському на податковому обліку, внаслідок чого формування АТ "ЮНІКОН" податкового кредиту ПДВ за рахунок вказаних в Акті перевірки податкових накладних:
суперечить законодавству України, а також моральним засадам суспільства;
правочин не вчинений за формою і порядком, встановленими законом;
правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним,та є спробою незаконного заволодіння майном держави за рахунок несплати ПДВ, що порушує публічний порядок;
перевіркою отриманих матеріалів не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із контрагентами, їх вид, обсяг, якість та розрахунки, а саме встановлено дефектність первинних документів і відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків операцій за перевіряємий період.
Підставою для вказаних висновків є : ненадання до перевірки документів, по взаємовідносинам між суб'єктами господарювання (по взаємовідносинам з ТОВ «Дніпропром» - договір постачання від 30.08.2011р. на умовах якого проводилась господарська діяльність позивача з ТОВ «Дніпропром», довіреностей згідно яких здійснювалось приймання товару, сертифікати якості та сертифікати походження придбаного товару; по взаємовідносинам з ПП «КУТПМЗЗОВВС» - договір ; по взаємовідносинам з ТОВ АПК «Співдружність» - документів що підтверджують транспортування та зберігання товару, розрахунки між суб'єктами господарювання; по взаємовідносинам з ПП «Промспецтех» - договір, документи що підтверджують розрахунки між суб'єктами господарювання, транспортування, розвантаження, завантаження, зберігання товару; по взаємовідносинам з ТОВ НВП «Річ» - документи що підтверджують розрахунки між суб'єктами господарювання, транспортування товару; по взаємовідносинам з ТОВ «Укрбудтранссервіс» - документи що підтверджують розрахунки між суб'єктами господарювання, транспортування товару, розвантаження, завантаження, зберігання товару ;
по взаємовідносинам з ПП «Спецстройсистема» - документи що підтверджують розрахунки між суб'єктами господарювання; по взаємовідносинам з ТОВ «Аксіома» - документи що підтверджують розрахунки між суб'єктами господарювання, транспортування, розвантаження, завантаження товару; по взаємовідносинам з ПП «Гледіс» - документи що підтверджують розрахунки між суб'єктами господарювання).
Крім того не підтвердження податкового кредиту з ПДВ у 10 контрагентів ПАТ "Юнікон" у яких, у свою чергу, не підтверджено податковий кредит з ПДВ та відсутні об'єкти оподаткування ПДВ по операціях з продажу товарів (послуг) підприємствам-покупцям, в т.ч. АТ "ЮНІКОН", у зв'язку з чим правочини, що виконувалися АТ "ЮНІКОН" з цими контрагентами у відповідні перевіряємі періоди, не спричиняють реального настання правових наслідків, а тому є нікчемними.
Не погоджуючись із висновками, викладеними в Акті перевірки, Позивач 21.11.2013р. подав відповідачу Заперечення до Акту перевірки від 21.11.2013р. №1093-УСтаІ/АПП.
На виконання вимог Ухвали ВАСУ від 21.04.2015р. та з врахуванням ч.5 ст.11 КАС України судом було запропоновано особам які беруть участь у справі надати додаткові докази які були надані позивачем та досліджені в судовому засіданні, згідно яких судом встановлено наступне.
Між ПАТ «Юнікон» та ПП «Спецстройсистема» укладено договір про надання послуг експедиціювання по перевезенню вантажу автотранспортом по Україні №ЭКС-3/03/2010 від 01.05.2010р., предметом якого є: замовник доручає, експедитор-перевізник приймає на себе зобов'язаність за плату і за рахунок замовника організувати транспортно-експедиційне обслуговування замовника, а також надання замовнику інших послуг, пов'язаних з перевезенням автомобільним транспортом по Україні згідно з узгодженими сторонами заявками.
Між ПАТ «Юнкіон» (Покупець) та ТОВ «Фаворит-Д Плюс» (Постачальник) укладено договір №2/10 від 04.10.10р., згідно якого Постачальник зобов'язується поставити, а Покупець прийняти і оплатити товар, кількість і ціна якого вказана у Специфікаціях, які є невід'ємними його частинами.
На виконання вимог зазначеного Договору, були оформлені: податкові накладні у кількості 6шт.; видаткові накладні у кількості 6шт.; рахунки фактури; Приходні ордера.
Придбаний у ТОВ «Фаворит-Д Плюс» товар був переданий для реалізації на експорт на підставі Договору комісії №05/10 від 05.10.2010 року Комісіонеру ТОВ «Аеліт Груп». Умови поставки, обумовлені у Спеціфікаціях до вказаного Договору Комісії.
Витрати на транспортування, понесені ТОВ «Аеліт Груп», були відшкодовані АТ «Юнікон» на підставі Звітів Комісіонера, до яких додані копії первинних документів, підтверджуючих витрати Комісіонера, а саме: Акти №545 та №546 приймання-здачі виконаних робіт від 02.12.2010 року з ТОВ «Пегас транс»; Рахунки №140 та №141 від 06.12.2010 року, Акти приймання-передачі виконаних робіт від 06.12.2010р. з Перевізником ПП «Л.В.С.»; Акт №365 від 23.11.2010р. виконаних робіт по транспортно-експедиторським послугам ТОВ «Міжнародні Логістичні системи»; Акт виконаних робіт №38 від 30.11.2010р. СПД ОСОБА_7
Господарські операції з контрагентом ТОВ Аграрно-промисловий комплекс «Співдружність» здійснювалися ПАТ "Юнікон" у грудні 2010 року та було складено/оформлено: Рахунок-фактура №21/80 від 15.12.10р.; Видаткова накладна №21/80 від 16.12.10р.; Податкова накладна №821 від 16.12.10р.; Прибутковий ордер №2422-укпв від 16.12.10р.; Накладна на внутрішнє переміщення №2418 від 20.12.10р.; Виписка з банку; Односторонній акт звірки.
Придбаний позивачем у ТОВ «АПК «Співдружність» товар, який відповідно до договірних умов поставки було доставлено постачальником до складських приміщень ПАТ «Юнікон», в подальшому було реалізовано ДТГО ЛЗ Служба МТП з доставкою товару покупцю, що оформлено ТТН від 19.12.2010р. ЮБ0049 та від 21.12.2010р. №2404/4-у (Автопідприємство ПП ОСОБА_8.).
Між ПАТ «Юніон» та ПП «Гледіс» укладено договір про надання послуг експедиціювання по перевезенню вантажу автотранспортом по Україні №ЭКС-3/03/2009 від 21.10.2009р., предметом якого є: замовник доручає, експедитор-перевізник приймає на себе зобов'язаність за плату і за рахунок замовника організувати транспортно-експедиційне обслуговування замовника, а також надання замовнику інших послуг, пов'язаних з перевезенням автомобільним транспортом по Україні згідно з узгодженими сторонами заявками.
ПП «Гледіс» має право для виконання доручення Замовника (АТ «Юнікон») та по узгодженню з ним здійснювати підбір перевізників, агентів, інших третіх осіб, складати угоди з третіми особами від свого імені та за рахунок Замовника (п.п.2.1.1 п.2.1 Договору).
На виконання вимог зазначеного Договору, у т.ч. з постачальниками були оформлені: податкові накладні у кількості 271шт.; Акти виконаних робіт у кількості 129шт.; Заявки на проведення автотранспортних послуг; Товарно-транспортні накладні; Рахунки-фактури.
Господарські операції з контрагентом ТОВ «Аксіома» здійснювалися ПАТ «Юнікон» у грудні 2010 року та було складено/оформлено: Рахунок №7124 від 20.12.2010р. на отримання товару «Узел відомого шкива»; Видаткова накладна №20/12 від 20.12.10р.; Податкова накладна №2012008; Прибутковий ордер №2479-укпв; Виписка з банку; Односторонній акт звірки.
ПАТ «Юнікон» у період з листопада 2010 - по квітень 2011 було придбано товар від контрагента ПП «Промспецтех» про що було складено/оформлено: Рахунки-фактури; Податкові накладні; Видаткові накладні; Прибуткові ордера; Виписки з банку; Односторонні акти звірки.
ПАТ «Юнікон» було придбано товар від контрагента ТОВ «Укрбудтранссервіс» про що було складено/оформлено: Реєстраційна карточка усного Договору №СФ-062371 на отримання запчастин погрузчика ДЕУ-30; Рахунок №СФ-062371 від 23.06.2011р; Заявка на передоплату від 23.06.11р.; Накладна №РН-070602; податкова накладна №423 від 29.06.2011р.; Акти вхідної прийомки ТМЦ №814/ШП від 06.07.2011р., №903/ШП від 06.07.2011р.; Односторонній Акт звірки.
Між ПАТ «Юніон» та ПП «Компанія з утилізації тари та пакувальних матеріалів, збирання заготівлі окремих видів відходів як вторинної сировини «Дніпроекономресурси» (КУТПМЗЗОВВС «Дніпроекономресурси») укладено договір №ПП3-27 від 04.04.2011р., предметом якого є: надання послуг із збирання, заготівлі, сортування відходів як вторинної сировини, у тому числі використаної тари і пакувальних матеріалів вітчизняного та імпортного виробництва на умовах і за тарифами, визначеними постановою КМУ від 26.07.2001р. №915 та іншими нормативно-правовими документами України та проведення подальшої утилізації та переробки, шляхом залучення третіх осіб.
На виконання умов Договору, було складено/оформлено: Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0002984 від 29.12.2011р.; Відомості про облік та розрахунок тари і пакувальних матеріалів, у яких надходять товари, що підлягають митному оформленню в режимі імпорту у кількості 7шт.; Митні декларації у кількості 7шт.; Податкові накладні №16 від 01.12.2011р., №26 від 02.12.2011р., №235 від 15.12.2011р, №381 від 22.12.2011р.
Між ПАТ «Юніон» (Покупець) та ТОВ НВП «Річ» (Постачальник) укладено договір №ПР-22/02/2009 від 09.06.09р., предметом якого є: Постачальник зобов'язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар, кількість та ціна якого зазначена в Специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного Договору.
Придбаний у ТОВ НПП «Річ» товар в подальшому було реалізовано контрагентам-покупцям, у тому числі: Каховське Вагонне Депо Одеської Залізниці, ТОВ «ХВБЗ», ДГТО ЛЗ Служба МТП, «Синельниківське пасажирське вагонне депо» ВСП, Вагонне депо Донецької залізниці та іншим.
ПАТ «Юнікон» було придбано товар від контрагента ТОВ «Дніпропром» про що було складено/оформлено: Реєстраційна карточка усного Договору №200 на отримання запасних частин; Рахунок №200 від 23.08.2011р; Заявка на передоплату від 23.08.11р.; Накладна №159; податкова накладна №164 від 30.08.2011р.; Акт вхідної прийомки ТМЦ №1082/ШП від 30.08.2011р.; Односторонній Акт звірки.
Опитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 зазначив, що він працює в ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська ревізор-інспектором та проводив перевірку позивача. Необхідні документи для проведення перевірки були зазначені в письмовому запиті, проте позивачем надані не в повному обсязі, надавалися податкові накладні, видаткові накладні, деякі договори. Документів, які б підтверджували транспортування товару та розрахунки між суб'єктами господарювання в більшості контрагентів під час перевірки надано не було. Приймалось рішення про накладення на позивача штрафу в розмірі 510 грн. за ненадання документів.
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні зазначив, що він працює бухгалтером ПАТ «Юнікон» та був присутній під час проведення перевірки. Він передавав документи витребувані згідно письмових та усних запитів податковим ревізором-інспектором, але з початку ревізор-інспектор ОСОБА_11 не хотів приймати всі документи, проте ми наполягали і всі документи, що були він прийняв. Було передано 28 реєстрів. Реєстри відображають передачу та перевезення товару, розрахунки в реєстрі не зазначені. Чи в повному обсязі були надані документи не знає, подавали всі, які були. Підписи на ТТН однакові, так як на підприємстві можливо розписуватися один за одного.
Згідно із ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.
П.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, встановлено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення за агентськими договорами.
Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Згідно п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Згідно п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Статтею 185 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).
Згідно з п.п. 7.5.1 Закону України «Про податок на додану вартість» (чинного в частині спірних правовідносин) датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).
Відповідно до вимог п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Пунктом 198.2. ст. 198 ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до вимог п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).
Статтею 3 Господарського кодексу України передбачено, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями.
Відповідно до ст.42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Згідно п.1 ст.142 Господарського кодексу України, прибуток (доход) суб'єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб'єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.
Згідно ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Пунктом 2 ст.3 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон №996) передбачено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до п.1 ст.9 Закону № 996, факти здійснення господарських операцій фіксують первинні документи, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п.2 ст.9 даного Закону, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: "назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції".
Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерством транспорту України від 14.10.1997 року № 363, передбачено, що договір перевезення вантажів - двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентується обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов'язку та відповідальність сторін щодо їх додержання. Даними Правилами передбачено, що товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.
Додаткові вимоги до первинних документів встановлені п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. № 168/704), відповідно до якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа, дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції, посада і прізвища осіб відповідальних за здійснення господарської операції і правильність оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно абз.1 п.п.2.1 глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Відповідно до п.п.2.2, п.п.2.4, п.п.2.7 п.2 вказаного Положення, первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).
Відносини в галузі діяльності з надання послуг з перевезення вантажів регулюються Цивільним кодексом України (глава 64), Господарським кодексом України (глава 32), Митним кодексом України, Законами України «Про транспорт», «Про зовнішньоекономічну діяльність», «Про транзит вантажів», «Про автомобільний транспорт», «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, тощо.
Відповідно до підпунктів 11.1, 11.3-11.9 пункту 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля.
Таким чином, товарно-транспортна накладна належить до первинної бухгалтерської документації, наявність якої для всіх суб'єктів господарської діяльності незалежно від форм власності є обов'язковою.
Частина 2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.ст.11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем проведена позапланова документальна виїзна перевірка Приватного акціонерного товариства «Юнікон» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "АКСІОМА" за грудень 2010р., ПП "АНТА" за липень 2010р., ПП "КВВМПУ" за липень 2010р., вересень 2010р, ТОВ "ДНІПРОПРОМ" за серпень 2011р, ПП "ГЛЕДІС" за січень 2011р, березень 2011р, ТОВ НВП «РІЧ» за період з 01.08.2010р. по 30.04.2О11р, ПП "КУТПРЗЗОВВС" за грудень 2011р, ТОВ "ФАВОРИТ-Д ПЛЮС" за жовтень 2010р, ТОВ "УКРБУДТРАНССЕРВІС" за червень 2011р, ПП "СПЕЦСТРОЙСИСТЕМА" за грудень 2010р,січень 2011р, квітень 2011р, ПП "ПРОМСПЕЦТЕХ" за період з 01.11.2010р. по 30.04.2011р, ТОВ "АГРАРНО-ПРОМИСЛОВИЙ КОМПЛЕКС "СПІВДРУЖНІСТЬ" за грудень 2010р., за результатами якої складено Акт № 1904/04-63-22-03/23647276 від 05.11.2013 року.
Щодо правовідносин позивача ПАТ «Юнікон» та ПП «Спецстройсистема», то судом встановлено що між ними укладено договір про надання послуг експедиціювання по перевезенню вантажу автотранспортом по Україні №ЭКС-3/03/2010 від 01.05.2010р., на виконання вимог якого, були оформлені, у т.ч. з постачальниками: податкові накладні у кількості 131шт.; Акти виконаних робіт у кількості 114шт.; Заявки на проведення автотранспортних послуг, згідно яких між суб'єктами господарювання проводилось регулювання ціни наданих послуг; Товарно-транспортні накладні у кількості 147шт.
На підтвердження виконання умов Договору №ЭКС-3/03/2010 від 01.05.2010р. позивачем до перевірки та до суду були надані документи, котрі по своїй суті не пов'язані з ним або оформленні з порушенням норм чинного законодавства. Так, наприклад, на стор.105 т.3 знаходиться акт прийому-передачі виконаних послуг № 5/01- 4 від 06.01.2011. Супровідними документами до даного акту є товарно-транспортні накладні № ЮБ0002 та №ЮБ0006 від 05.01.2011. Виконавцем даних послуг на адресу ПАТ «Юнікон» було виписано податкову накладну від 06.01.2011 № 6, в реквізитах якої в графі «Дата та номер договору» міститься наступні відомості договір від 03.03.2010 № ДГ - ЭКС - 3/03/2010. В податковій накладній міститься посилання на акт виконаних робіт № 5/01-4 (акт виписаний на виконання договору від 01.05.2010 № ЭКС 3/03/2010). Також наявні інші порушення оформлення податкових накладних: не зазначено посади особи, котра підписала податкову накладну. Зазначено ПІБ - ОСОБА_14, хоча в договорі, котрий був підписаний директором ПП « Спецстройсистема» зазначено ОСОБА_15. В той же час акти та заявки підписані ОСОБА_15 та ОСОБА_16.
Згідно акту - звіт від 12.01.2011 № 11/1-1 (а.с.124 т.3) котрий було виписано на виконання умов договору від 01.05.2010 №ЭКС-3/03/2010. На виконання договору було виписано податкову накладну № 33 від 12.01.2011 (а.с.128 т.3) по договору від 03.03.2010 № ЭКС 303, в податковій накладній не зазначено посади особи, яка її підписала. Також зазначено ПІБ - ОСОБА_14, а не ПІБ директора.
Щодо товарно-транспортних накладних та додатків до товарно-транспортних накладних наданих позивачем на виконання вимог ухвали суду, в частині правовідносин із вказаним контрагентом, то суд зазначає наступне.
Так згідно ТТН № ЮБ0013 від 11.01.2011р. та додатку до неї (т.3 а.с.131-132), пункт навантаження «Партизанське», при цьому при візуальному огляді підписів осіб які містяться на вказаних документах «зав.складським комплексом ОСОБА_17.» та «кладовщик ОСОБА_18.» встановлена їх ідентичність. При цьому згідно ТТН від 12.01.2011р. № ЮБ0025 та додатку до неї (т.3 а.с.136-137) «зав.складським комплексом ОСОБА_17.» та «кладовщик ОСОБА_19.» при візуальному огляді також ідентичні, проте відрізняються від підпису в документах від 11.01.2011р.
Надані з цього приводу пояснення представника позивача з посиланням на Договір № 31 від 14.06.2010р. про повну колективну матеріальну відповідальність, суд оцінює критично, оскільки вказане суперечить правилам бухгалтерського та податкового обліку та унеможливлює встановлення осіб відповідальних за господарські операції, що в свою чергу призводить до наявності сумнівів щодо їх реальності.
Крім того, податкова накладна № 37 від 12.01.2011 (а.с.138 т.3) виписана по договору від 03.03.2010 №ЭКС 303, податкова накладна від 12.01.2011 № 30 виписана по договору від 03.03.2010 № ЭКС 3032010, податкова накладна від 14.01.2011 № 43 виписана по договору від 03.03.2010 № ЭКС 303, податкова накладна від 14.01.2011 № 45 виписана по договору від 03.03.2010 № ЭКС 303, податкова накладна від 14.01.2011 № 44 виписана по договору від 03.03.2010 № ЭКС 303. Всі інші податкові накладні виписані по іншому договору та від іншої дати, ніж та, що вказана в актах прийому-передачі виконаних робіт та безпосередньо в самому договорі.
Відповідно до рахунку-фактури № СФ - 86 від 20.01.2011 (а.с.196 т.3) та інших рахунків-фактур по договору № ДГ- ЭКС - 3/03/2010, ПІБ та посада особи, яка підписала їх не зазначені.
Щодо правовідносин ПАТ «Юнікон» (Покупець) та ТОВ «Фаворит-Д Плюс» (Постачальник) згідно укладеного договору №2/10 від 04.10.10р., на виконання вимог якого, були оформлені: податкові накладні у кількості 6шт.; видаткові накладні у кількості 6шт.; рахунки фактури; приходні ордера.
Придбаний у ТОВ «Фаворит-Д Плюс» товар був переданий для реалізації на експорт на підставі Договору комісії №05/10 від 05.10.2010 року Комісіонеру ТОВ «Аеліт Груп». Умови поставки, обумовлені у Специфікаціях до вказаного Договору Комісії.
Видаткові накладні (а.с.55 т.6 та інші) не містять посади та ПІБ особи, яка відвантажила товар та ПІБ та посаду особи, яка отримала товар, а також у рахунках-фактурах ПІБ та посада особи, яка підписала не зазначені.
Надані банківські виписки (починаючи з а.с.81 т.6) містять інформацію по господарським відносинам АТ «Юнікон» з ТОВ «Аеліт-Груп» та з ТОВ «Фаворит-Д Плюс», згідно яких товару було придбано на суму 11442294,96грн. з ПДВ (без ПДВ 9535245,80грн.) Цей же товар реалізовано по договору комісії з ТОВ «Аеліт-Груп» на суму 9700154,2грн. (згідно банківських виписок та вантажно-митних декларацій, що містяться в матеріалах справи). При цьому слід врахувати винагороду ТОВ «Аеліт-Груп» по договору комісії.
Тобто наявність господарської мети при вчиненні вказаної господарської операції судом оцінюється критично, оскільки в своїй суті вона не містить економічної вигоди.
При цьому посилання представника позивача згідно додаткових пояснень на отриманий маржинальний прибуток, судом не приймається, оскільки вказаний термін є суто економічним і означає - приріст до загальної суми прибутку, яка була отримана підприємством у результаті реалізації кожної додаткової одиниці товару. І як наслідок у результаті все одно повинно спостерігатись збільшення доходу, від вказаних господарських операцій. Проте належними доказами вказане не підтверджено.
В графах 8 ВМД зазначена країна призначення VG, в договорі № 17/11 (а.с.151 т.6) також зазначено, що покупцем ТМЦ є Тuntex Capital Corp P.O. (Box 315, British Virgin Islands). В той же час в CMR та у ВМД, зазначено, що вантажоотримувачем є підприємство, що знаходиться в Німеччині, в м. Лаумхаммер, тобто кому ж по договору комісії було реалізовано даний товар невідомо.
Також при прийнятті рішення судом враховано, що як під час перевірки так і станом на час розгляду справи судом в частині господарських операцій по іншим контрагентам, належним чином оформлені документи, що підтверджують розрахунки між суб'єктами господарювання та документи, що підтверджують транспортування товару позивачем не надані, а більшість наданих документів містять недоліки зазначені вище.
З врахуванням вимог належності та допустимості доказів передбачених ст.ст.70 КАС України та вимог до первинних документів передбачених ст.9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", в частині того що первинні документи повинні мати відповідні обов'язкові реквізити, крім іншого - зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; - посади та ПІБ осіб відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, суд зазначає що вказаним вимогам надані докази не відповідають.
Враховуючи наведене, суд зазначає, що надані до перевірки позивачем документи не є достовірними доказами факту поставки товарів/послуг, адже сам факт наявності у позивача податкових та видаткових накладних не є безумовним доказом реальності господарських операцій між позивачем і його контрагентами, тоді як для податкового обліку значення має саме факт поставки товарів тим виконавцем (постачальником), який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження податкового кредиту.
При цьому суд зазначає, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка в свою чергу є підставою для формування підприємством податкового обліку.
Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв'язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.
Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.01.2011 у справі № 21-37а10. Зокрема, Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України було зазначено, що податкова накладна, яка видається платником податку, що поставляє послуги, на вимогу їх отримувача, є підставою для нарахування податкового кредиту останнього лише за умови здійснення самої господарської операції.
Таким чином, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактично здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх оформлених реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
На момент розгляду справи, додаткових пояснень, документів, що спростовують вищевказані факти та доводять реальність вказаних господарських операцій позивачем не надано.
Враховуючи вищевказані норми законодавства, суд приходить до висновку, що первинні документи, які складені суб'єктами господарської діяльності на операції що не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійсненної операції не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку. Витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою і для формування податкового обліку платника податків.
Отже, судом не встановлено надходження товару, та виконання послуг саме від заявлених у спорі контрагентів, та частково наявності господарської мети.
Є правильними доводи позивача про те, що несплата податку контрагентами платника податку, який скористався правом на податковий кредит, за наявності всіх документів, що підвереджують проведення операцій, не може мати наслідком негативні наслідки до останнього.
Суд також зазначає, що відомості системи автоматичного співставлення про не підтвердження нарахування сум ПДВ контрагентами позивача не можуть слугувати єдиною та самостійною підставою для висновків про протиправність заявленого податкового кредиту, проте є підставою для перевірки оподатковуваних операцій.
Надаючи оцінку доводам про протиправність визначення податкових зобов'язань, що нараховані внаслідок встановлення відсутності об'єкту оподаткування в правовідносинах між позивачем та вищевказаними контрагентами, суд виходить із того, що об'єктом оподаткування є певні операції між конкретними суб'єктами господарювання, а не договори, укладені між ними, або незаявленими в таких операціях третіми особами.
Відсутність належного підтвердження здійсненої господарської операції або її нездійснення із штучним складанням первинних документів свідчить про відсутність оподатковуваної операції та/або відсутність належних первинних документів, що не може мати наслідком внесення в податковий облік відомостей щодо здійснення таких операції, та, відповідно, отримання податкових переваг у вигляді податкового кредиту або валових витрат.
Окремою підставою для відсутності у платника податків права на отримання зазначених податкових переваг є відсутність необхідних первинних документів, що підтверджують здійснення операцій, недоліки таких документів, складання таких документів при фактичному нездійсненні заявлених операцій, відображення у первинних документах недостовірних даних або даних, які неможливо віднести до операцій, що перевіряються.
Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами, що в свою чергу в певній мірі свідчить як про реальність таких операцій так і про допустимість наданих доказів для підтвердження спірних операцій.
Відповідно до статей 1, 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Також належить враховувати вимоги "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88. Так, відповідно до пунктів 2.4, 2.14-2.16 Положення, первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити, у тому числі: зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.
Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам.
Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростували правильність висновків відповідача, викладених ним в акті № 1904/04-63-22-03/23647276 від 05.11.2013 року.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку в необхідності відмови в задоволенні поданого адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Юнікон» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н.В. Турлакова