Справа № 812/464/16
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2016-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 червня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 812/464/16

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чиркіна С.М.,

за участю

секретаря судового засідання Михальченко Д.С.,

та

представників сторін:

від позивача - не прибув,

від І-го відповідача - не прибув,

від ІІ-го відповідача - не прибув,

та третьої особи - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, ліквідаційної комісії Сєвєродонецького міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції в Луганській області, про стягнення винагороди за безпосередню участі в антитерористичних операціях,

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - Позивач) до ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області (далі - Відповідач І), ліквідаційної комісії Сєвєродонецького міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області (далі - Відповідач ІІ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції в Луганській області, про стягнення винагороди за безпосередню участі в антитерористичних операціях.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що з 26.08.1996 по 06.11.2015 проходив службу в ОВС України. Згідно наказу ГУМВС України в Луганській області від 06.11.2015 № 399 о/с був звільнений з ОВС у запас ЗС України, у званні старшого лейтенанта міліції. Позивач у період з 22.07.2014 по 30.09.2014 та в період з 01.10.2014 по 06.11.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області.

За період з 01.10.2014 по 31.12.2014 винагорода за участь в антитерористичній операції Позивачу не нараховувалась. Просив стягнути з ІІ-го Відповідача винагороду за безпосередню участі в антитерористичній операції за період з жовтня по грудень 2014 року в загальному розмірі 16397,85 грн.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 34), надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 35).

Представник І-го відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 18), причини не прибуття суду не повідомив.

Представник ІІ-го відповідача позовні вимоги не визнав, про що подав заперечення (а.с. 20-22), в яких серед іншого просив розглянути справу без його участі.

В обґрунтування зазначив, що наказом АТЦ при СБУ від 07.06.2015 № 158 Позивач був включений до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Луганської області, забезпеченні її проведення з 01.10.2014. Враховуючи, що наказ про включення позивача до участі в АТО у період з 01.10.2014 по 31.12.2014 було видано у червні 2015, у ІІ-го Відповідача відсутні законні підстави щодо виплати винагороди за АТО. Також Позивач просить стягнути винагороду за участь АТО за грудень 2014 року у розмірі 6595,65 грн з урахуванням матеріальної допомоги 852,00 грн. Відповідно до довідки №54/16992 від 23.05.2016 Позивачу у грудні була надана відпустка з 08.12.2014 по 18.01.2015. Винагорода за участь в АТО повинна розраховуватись пропорційно дням участі в АТО. Таким чином, Відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 17), причини не прибуття суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Згідно з пунктом 15 частини першої статті 3 КАС України, публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункт 2 частини другої статті 17 КАС України).

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), з 26 серпня 1996 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ (а.с. 8).

На підставі наказів першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 13.12.2014 № 98 та від 25.06.2015 № 176 Позивача включено до складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпечення її проведення з 22.07.2014 по 30.09.2014 та з 01.10.2014 відповідно (а.с. 24-26, 27-29).

На підставі наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 17.11.2015 № 321 Позивача з 07.11.2015 виключено зі складу сил і засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції на території Луганської області, забезпечення її проведення (а.с. 30-32).

Наказом Головного управління МВС України у Луганській області від 06.11.2015 № 399 о/с Позивача звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «з» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) (а.с. 8).

Зазначена інформація кореспондується з інформацією, зазначеною у довідках про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 19.01.2015 № ВДЗ/1286/А та від 12.08.2015 № ВДЗ/8692/А (а.с. 5, 6).

Згідно зі статтею 1 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» (далі - Закон № 108), заробітна плата виплачується працівникові власником або уповноваженим органом, та виплата заробітної плати проводиться за місцем роботи (статті 24 цього Закону). Крім того, відповідно до пункту 27 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам необхідно враховувати, що згідно зі статтею 21 Кодексу законів про працю України належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір.

Оскільки Позивач безпосередньо перебував у трудових відносинах та отримував заробітну плату в Сєвєродонецькому міському відділі ГУМВС України у Луганській області, саме цей орган внутрішніх справ є належним відповідачем у справі.

Згідно із інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Сєвєродонецький міський відділ ГУМВС України у Луганській області з 06.11.2015 перебуває у стані припинення за рішенням засновників (а.с. 36).

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 № 158 «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» (далі - Постанова № 158) військовослужбовцям у 2014 році виплачувалась винагорода за безпосередню участь в антитерористичних операціях.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 158 за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об'єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об'єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 1 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Пунктом 3 наказу МВС України від 13.12.2007 № 49 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 205/14896, яким затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, установлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Статтею 43 Конституції України, зокрема, передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до пункту 2 наказу від 23.07.2014 № 719 «Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України» винагорода виплачується за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників), начальників органів внутрішніх справ.

Згідно до вимог статті 2 Закону № 108 в структуру заробітної плати входять: основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки), вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

На підставі викладеного, сума винагороди за безпосередню участь в антитерористичних операціях встановлених пунктом 2 Постанови № 158 входить до структури заробітної плати.

З системного аналізу наведених вище правових положень Постанови № 158 та Наказу № 719, з урахуванням змістового навантаження розділових знаків у контексті пункту 2 Постанови № 158, суд дійшов висновку, що спірна винагорода обчислюється у розмірі 100% місячного грошового забезпечення, з розрахунку на місяць. Проте, такий розмір не повинен бути меншим ніж 3000 грн. При цьому, враховуючи положення Наказу № 719, обчислення цієї винагороди здійснюється з дня фактичного початку участі в операціях і заходах до дня завершення такої участі, тобто винагорода виплачується військовослужбовцям за відповідні місяці із дня фактичної участі в операціях до дня завершення такої участі. Таким чином, зазначеним наказом передбачено виплата винагороди за минулий період без будь-яких обмежень.

Однак, з додатку 26 до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 1294) вбачається, що одноразова допомога на оздоровлення та допомога на вирішення соціально-побутових питань не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, тому відповідно до вимог наказу № 719 МВС України вона не може бути врахована при обчисленні винагороди за безпосередню участь в антитерористичних операціях.

З інформації, зазначеній в довідці від 06.05.2016 № 16961 (а.с. 9), виданій Позивачу ліквідаційною комісією Сєвєродонецького МВ ГУМВС України, судом встановлено, що грошове забезпечення Позивача у липні 2014 року склало 4565,14 грн та винагорода АТО - 1472,63 грн, у серпні 2014 року 4565,14 грн та винагорода АТО - 4565,14 грн, у вересні 2014 року - 4565,14 грн та винагорода АТО - 4565,14 грн, у жовтні 2014 року - 4565,14 грн, винагорода АТО не нарахована, у листопаді 2014 року - 5237,06 грн, винагорода АТО не нарахована, у грудні 2014 року - 6595,65 грн (в тому числі матеріальна допомога на оздоровлення - 825,00 грн), винагорода АТО не нарахована.

Таким чином за період липень - грудень 2014 року винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції Позивачеві була нарахована та виплачена лише за період з липня 2014 року по вересень 2014 року в розмірі 10602,91 грн, за період з жовтня по грудень 2014 року винагорода не нараховувалася та не виплачувалася.

Враховуючи, що відповідно до наказу АТЦ при СБУ від 13.12.2014 № 98 Позивача залучено до безпосередньої участі в антитерористичній операції на території Луганської області з 22.07.2014-30.09.2014, а згідно наказу від 25.06.2015 № 176 його залучено до безпосередньої участі в антитерористичній операції з 01.10.2014, то винагорода позивачу за участь в Антитерористичної операції повинна була сплачуватись за весь вказаний період.

Згідно інформації, зазначеній у довідці від 23.05.2016 № 16992 Позивач в період з 01.10.2014 по 06.11.2015 перебував у відпустці з 08.12.2014 по 18.01.2015 (а.с. 23), тобто фактично в грудні 2014 року перебував на службі та був задіяний в АТО 7 календарних днів.

Згідно інформації, зазначеній у довідці від 06.05.2016 № 16961, у грудні 2014 року Позивачу сплачено матеріальну допомогу у розмірі 825,00 грн, на яку винагорода за участь в АТО з урахуванням Постанови № 1294 та відповідно до наказу № 719 не повинна нараховуватись.

Відповідач фактично не спростовує розмір винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, але посилається на відсутність можливості її сплатити. Зазначене є предметом спору у справі.

Таким чином, враховуючи перебування Позивача у відпустці, враховуючи наявність матеріальної допомоги, сплаченої в грудні 2014 року, розмір винагороди за безпосередню участь в АТО, яка належить стягненню на користь ОСОБА_1 за 2014 рік повинна становити за жовтень 2014 року - 4565,14 грн, за листопад 2014 року - 5237,06 грн, за грудень 2014 року, з відрахуванням суми матеріальної допомоги та перебування 24 діб у відпустці, - 1303,05 грн ((6595,65 грн - 825,00 грн = 5770,65 грн) / 31 = 186,15 грн (добові) х 7 днів участі в АТО), всього до стягнення за період з жовтня по грудень 2014 рік - 11105,25 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованою суму винагороди в розмірі 11105,25 грн.

Оскільки інформацією, наявною в довідці ГУМВС України у Луганській області від 12.08.2015 № ВДЗ/8692/А, підтверджується право Позивача на отримання винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, передбаченої Постановою № 158, проте зазначена винагорода за період жовтень-грудень 2014 року Сєвєродонецьким МВ ГУМВС у Луганській області не нарахована та не виплачена, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з ІІ-го Відповідача за період жовтень-грудень 2014 року винагороди в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення у розрахунку на місяць, а саме: за жовтень 2014 року - 4565,14 грн, за листопад 2014 року - 5237,06 грн, за грудень 2014 року - 1303,05 грн. Загальна сума стягнення складає 11105,25 грн.

Суд критично оцінює посилання Відповідача на видачу наказу АТЦ при СБУ від 20.08.2015 № 232 по закінченню бюджетного періоду, та зазначає наступне.

Згідно із частинами першою, другою статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді справи «Кечко проти України» (заява № 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Таким чином, реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

З огляду на вищевикладене, не виплата Відповідачем Позивачу винагороди не ґрунтується на вимогах закону та є протиправною.

Розподіл судових витрат судом не здійснюється у зв'язку з їх відсутністю.

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 01 червня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено, про що згідно вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, ліквідаційної комісії Сєвєродонецького міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції в Луганській області, про стягнення винагороди за безпосередню участі в антитерористичних операціях задовольнити частково.

Стягнути з Сєвєродонецького міського відділу ГУМВС України в Луганській області в особі ліквідаційної комісії (, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Партизанська, буд. 16) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: 93400, АДРЕСА_1) винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період жовтень - грудень 2014 року у загальному розмірі 11105 (одинадцять тисяч сто п'ять) гривень 25 копійок, в тому числі - за жовтень 2014 року - 4565 (чотири тисячі пятсот шістдесят п'ять) гривень 14 копійок, за листопад 2014 року - 5237 (п'ять тисяч двісті тридцять сім) гривень 06 копійок, за грудень 2014 року - 1303 (одна тисяча триста три) гривні 05 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 03 червня 2016 року.

Суддя С.М. Чиркін