Справа № 820/2049/16
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2016 р.Справа № 820/2049/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Григорова А.М.

Суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2016р. по справі № 820/2049/16

за позовом ОСОБА_1

до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

До Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся позивач, ОСОБА_1, з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області, в якому просить суд визнати незаконним та скасувати рішення №73 від 18.11.2015р. Про затвердження результатів складання кваліфікаційного іспиту , рішення №10/1 від 25.11.2015р. Про затвердження рішень кваліфікаційної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Харківської області від 18 листопада 2015 року про результати складення кваліфікаційних іспитів ; зобов'язати КДКА ХО провести повторний кваліфікаційний іспит ОСОБА_1 у найближчий час проведення таких іспитів.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2016 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісія адвокатури Харківської області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити певні дії. Роз'яснено позивачу, що розгляд даної справи віднесено до місцевого суду загальної юрисдикції як цивільного.

ОСОБА_1, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції неправильно застосував норми законодавства чим відніс розгляд позову до місцевого суду загальної юрисдикції як цивільного, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2016 року та направити справу на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду. Зазначає, що спірні відносини є адміністративними.

Позивач в судовому засіданні підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з приписів п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, відповідно до якого суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження, у зв`язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, виходить з наступного.

За змістом статті 15 ЦПК України під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 3, 15 ЦПК України).

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з процесуальними приписами п.1 ч.1 ст. 3 КАС України, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Положеннями п.7 ч.1 ст.3 КАС України передбачено, що суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб'єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Частиною 2 статті 59 Конституції України для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Статтею 2 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатура - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові спори щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

Разом з тим, згідно з частиною п'ятою статті 50 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури наділена повноваженнями, щодо організація та проведення кваліфікаційних іспитів; прийняття рішень щодо видачі свідоцтва про складення кваліфікаційного іспиту;приймати рішення про зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю.

Це свідчить про те, що суспільний інтерес, а відтак і публічно-правовий характер правовідносин випливає з повноти реалізації функцій адвокатури із захисту прав невизначеного кола осіб.

Зазначені вище повноваження стосуються необмеженого кола осіб, впливають на право особи здійснювати адвокатську діяльність в Україні. Відповідно ці відносини є публічними.

З огляду на викладене, спір у даній справі є публічно-правовим, оскільки стосується позбавлення особи права на зайняття адвокатською діяльністю.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом України у постанові від 27.01.2016 року (справа № 6-2750цс15).

Відповідно до ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Виходячи з вищезазначеного, суд першої інстанції неправомірно відмовив у відкритті провадження по вказаній справі, чим порушив при винесенні рішення норми процесуального права, тому ухвала від 20.04.2016 р. підлягає скасуванню на підставі п.4 ч. 1 ст. 204 Кодексу адміністративного судочинства України, а справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду. В даному випадку, враховуючи що питання про відкриття провадження по справі не вирішено, зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження по справі.

Крім того, що стосується питання про стягнення на користь позивачки сплаченого судового спору, то колегія суддів зазначає.

Згідно ч.1 ст. 94 КАС України з урахуванням внесених змін, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачка просить стягнути на її користь витрати сплаченого судового збору з Державного бюджету в розмірі 1378,00 грн., оскільки стягнення судових витрати з Державного бюджету України було передбачено до внесення змін до Закону, а відповідно з внесеними змінами судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, тому вимоги в частині стягнення судових витрат з Державного бюджету не можуть бути задоволені, а з суб`єкта владних повноважень стягнення є передчасними, оскільки справа не вирішена на користь позивача, скасовано ухвалу суду першої інстанції та направлено справу для продовження розгляду, тобто справа по суті не є вирішеною.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, п.4 ч.1 ст. 204, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2016р. по справі № 820/2049/16 скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до Харківського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, в силу ст. 211 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений 30.05.2016 р.