Справа № 810/3317/15
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2016-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3317/15 Головуючий у 1-й інстанції: Василенко Г.Ю. Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

26 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Кваші Я.А.,

за участю представників сторін:

від позивача Василенко В.О.,

від відповідача Глазун Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ростхім Україна» до Київської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Київської митниці ДФС (далі по тексту - відповідач, митний орган) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 23.01.2015 року № 125000011/2015/000031/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 23.01.2015 року № 125130013/2015/00012.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 03.09.2013 року між ТОВ «Ростхім Україна» та компанією «AXXOL PTE.LTD» укладено зовнішньоекономічний контракт № 03/09-1, на підставі якого, 14.02.2015 року в Україну був ввезений полімер етилену у первинних формах, у кількості 18 750 кг.

ТОВ «Ростхім Україна» 19.01.2015 для митного оформлення ввезеного товару було подано електронну митну декларацію до відділу митного оформлення № 7 митного поста «Святошин», якій присвоєно № 125130013/2015/400182.

На підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною договору декларантом було подано до митного органу наступні документи: біржову інформацію, пакувальний лист, страховий поліс, додатки 1 та 5 до контракту, екологічну декларацію, інвойс, лист-роз'яснення, прас-лист.

Під час виконання митних формальностей, відповідачем було проведено аналіз попередніх митних оформлень підприємством зазначеного товару та зазначено, що митна вартість заявленого товару складала 1,71 доларів США за кілограм, а в попередній митних оформленнях митна вартість становила 1,92 доларів США за кілограм, встановлено наступні розбіжності:

- умови поставки, зазначені в інвойсі та доповненні до контракту (CIF Одеса) не відповідають умовам, які зазначені в коносаменті (Freight collect);

- в пакувальному листі від 11.06.2015 зазначено інший номер інвойсу та інший транспортний засіб, на якому переміщується вантаж;

- умовами поставки СІF згідно Інкотермс-2000 передбачено включення до ціни товару витрат на перевезення товару до митного кордону України та витрат на страхування цього товару.

19.01.2015 відповідачем було проведено процедуру консультації шляхом направлення декларанту повідомлення, в якому ТОВ «Ростхім Україна» було запропоновано надати додаткові документи, для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а саме:

- документи, що підтверджують вартість перевезення товару;

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

- ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- копію митної декларації країни відправлення;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На виконання вимоги митного органу декларантом було надано наступні документи:

- страховий поліс № 01756-G від 06.11.2014;

- біржова інформація від 24.10.2014;

- біржова інформація від 31.10.2014;

- інвойс щодо вартості перевезення морським транспортом від 19.12.2014 № 19122014;

- платіжне доручення від 23.12.2014 № SGTT 40;

- прайс-лист від 16.10.2014 № 16/10;

- прайс-лист від 16.10.2014.

20.01.2015 ТОВ «Ростхім Україна» листом № 19/011 від 19.01.2015 надало відповідачу роз'яснення щодо умов поставки поліетилену лінійного SC 74580 зі Сполучених Штатів Америки, в якому позивач зазначив, що в коносаменті № ZIMUORF553389 від 06.11.2014 фраза «Freight collect» означає оплату за фрахт в порту призначення, дійсно вартість фрахту було оплачено компанією Axxol PTE LTD. Позивач також зазначив, що компанія Axxol PTE LTD поставляє товар ТОВ «Ростхім Україна» на умовах CIF Odessa.

23.01.2015 відповідачем - Київською митницею Державної фіскальної служби України Митний пост «Святошин» було відмовлено у митному оформлені товару та видано картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів № 125130013/2015/00012 та запропоновано привести рівень митної вартості товару в графах 12, 45, 46, 43, 47, В, 44 МД у відповідності до рішення про коригування митної вартості товарів № 125000011/2015/000031/1 від 23.01.2015 року.

23 січня 2015 року Київською митницею прийнято рішення № 125000011/2015/000031/1 про коригування митної вартості товару (резервний метод) та винесено картку відмови за №115 00012.

Як вбачається зі змісту рішення про коригування митної вартості товарів від 23.01.2015 №125000011/2015/000031/1, метод визначення митної вартості за ціною договору не застосовується у зв'язку з розбіжностями у наданих декларантом документах (умови поставки, зазначені в інвойсі та доповненні до контракту (CIF Одеса) не відповідають умовам, які зазначені в коносаменті (Freight collect), наданим декларантом інвойсу на доставку та наявною інформацією у митниці від посольства України у Сполучених Штатах Америки щодо вартості доставки морським транспортом; страхування не відповідає вимогам поставки, зазначених в Інкотермс), відсутністю відомостей щодо числових значень заявленої митної вартості товару та відмовою декларанта надати додаткові документи. Методи за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовується у зв'язку з невиконанням вимог ст. 59 -60 МКУ. Методи згідно зі статтями МК України 62 та 63 не застосовуються у зв'язку з відсутністю інформації щодо ціни складових для визначення за даними методами. Резервний метод був використаний на підставі інформації, наявної в митному органі (МД від 26.11.2014 № 125130013/2014/418256).

З метою випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобов'язання позивачем подано нову митну декларацію, в якій вказано митну вартість товару на рівні, визначеному митним органом.

Не погоджуючись із спірним рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у митного органу були наявні всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товару та зазначив про безпідставне застосування шостого (резервного) методу визначення митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Зі змісту оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товарів, митну вартість було визначено за шостим (резервним) методом.

Стосовно висновку митного органу про подання позивачем до митного оформлення не всіх документів, які підтверджують заявлену митну вартість товару, колегія суддів встановила наступне.

Обґрунтовуючи наведений висновок митний орган посилався на те, що до митного оформлення товару декларантом не було надано страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, хоча згідно з умовами поставки такі документи мали бути оформлені.

Судом встановлено, що умовами імпортного контракту від 03.09.2013 року, укладеного між ТОВ «Ростхім Україна» та компанією «AXXOL PTE.LTD», передбачено, що продавець поставляє товар покупцю на умовах СІF Одеса згідно з Інкотермс 2000.

Відповідно до правил Інкотермс 2010, термін «Cost Insurance and Freight» (CIF) «Вартість, страхування, фрахт» означає, що продавець зобов'язаний сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, а також повинен забезпечити морське страхування від ризику загибелі або пошкодження товару під час перевезення, продавець укладає договір страхування і виплачує страховику страхову премію. Ризик втрати чи ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять із продавця на покупця. При цьому, хоча фрахт оплачується продавцем, по суті, він оплачується покупцем, оскільки витрати на фрахт, зазвичай, включаються продавцем в загальну ціну товару

Подані документи Інвойс №19122014 від 19.12.2014 та платіжне доручення №SGTT40 від 23.12.2014 підтверджують оплату вартості фрахту компанією AXXOL PTE LTD на користь KPG SALES LLP.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, яким було відхилено посилання митного органу на інформацію щодо цін фрахту, надану посольством України в США, оскільки до компетенції цього органу не відноситься встановлення цін на послуги з перевезення, а такі ціни можуть бути встановлені лише конкретними перевізниками за ринковими умовами.

На підтвердження виконання обов'язку страхування продавцем товару позивачем надано страховий поліс №01756-0 від 06.11.2014.

Таким чином, в разі поставки товару на умовах CIF витрати по страхуванню товару здійснюються продавцем і, відповідно, закладаються ним у контрактну ціну товару.

З поданої декларантом митному органу декларації митної вартості вбачається, що витрати на страхування та інші складові у складі митної вартості не заявлялись, а митна вартість товару визначена декларантом виключно на підставі контрактної (договірної) вартості, в яку включено витрати на фрахт та страхування.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження митного органу про те, що надані декларантом документи містили не всі відомості, що підтверджують числове значення митної вартості, зокрема, відсутність відомостей про витрати на транспортування та страхування, не відповідають фактичним обставинам справи.

Інших розбіжностей чи невідповідностей у поданих декларантом документах митним органом не виявлено.

Згідно з ч.1 ст. 51 Митного кодексу України (далі по тексту - МК) митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 52 МК передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частинами 2, 3 зазначеної статті передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що позивачем було надано документи, що підтверджують вартість товару за ціною договору та не містять розбіжностей.

Згідно з положеннями ст. 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Разом з тим дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості.

Судом встановлено, що рішення про визначення митної вартості товару митниця прийняла, не застосувавши жодного іншого методу, крім шостого (резервного).

Щодо неподання декларантом додаткових документів, то в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Зазначений висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 11.09.2012 (№26347525 згідно Єдиного державного реєстру судових рішень), який в силу ч. 2 ст. 161 та ч. 1 ст. 244-2 КАС є обов'язковим для врахування при вирішенні даної справи.

Крім того, про неможливість подати декларацію країни відправлення декларантом надано пояснення та лист, в якому зазначено про неможливість надання документа у звязку з відмовою продавця її надати.

Щодо визначення відповідачем вартості оцінюваного товару відповідно до за МД від 26.11.2014 № 125130013/2014/418256 про розмитнення аналогічного товару за більшою митною вартістю, ніж заявлено позивачем, що є вищою порівняно з контрактною ціною оцінюваних товарів, то сама по собі різниця між вартістю подібних (аналогічних) товарів не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Крім того, митницею не надано доказів, що товар, який ввозився за митною декларацією від 26.11.2014 № 125130013/2014/418256, має подібні характеристики, умови поставки, комерційні умови з тим, що ввозився позивачем, а його митна вартість не є скоригованою.

У митного органу була наявна інформація щодо оформлення ідентичного товару, на підтвердження чого позивачем надано копію ВМД №110070000/2015/300225 від 16.01.2015, оформлену за першим методом визначення митної вартості за ціною договору. Оцінюваний товар за ВМД №110070000/2015/300225 від 16.01.2015 р. та за ВМД №125130013/2015/400182 від 19.01.2015 р. був ввезений по одному зовнішньоекономічному контракту.

З огляду на викладене, посилання митного органу на неможливість застосування попередніх методів визначення митної вартості товару, крім резервного, є безпідставним.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про неправомірність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, а тому вимоги про визнання їх протиправними та скасування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Посилання апеляційної скарги митного органу на постанову Київського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року по справі № 810/3276/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ростхім Україна» до Київської митниці ДФС про визнання протиправною бездіяльності при розмитненні товару за декларацією № 125130013/2015/400182 та відшкодування витрат, що сталися внаслідок бездіяльності у розмірі 9139, 2 грн., якою у задоволенні позову відмовлено, колегія суддів відхиляє, оскільки предметом спору по цій справі було визнання протиправною бездіяльності митного органу при дотриманні процедур митного оформлення щодо строків такого оформлення.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно, оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, дійшов вірного висновку про задоволення вимог адміністративного позову.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Ухвалу в повному обсязі виготовлено 30.05.2016

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.