Справа № 826/14991/15
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 травня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державної установи «Національний науково-дослідний інститут промислової безпеки та охорони праці» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом державної установи «Національний науково-дослідний інститут промислової безпеки та охорони праці» до Державної фінансової інспекції України про визнання протиправними дій та рішення, скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Державна установа «Національний науково-дослідний інститут промислової безпеки та охорони праці» (далі - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції України (далі - відповідач) про визнання протиправними дій відповідача щодо встановлення нанесення позивачу матеріальної шкоди (збитків) у загальному розмірі 2 002 668,81 грн.; визнання протиправною та скасування п. 2 вимоги відповідача, оформленої листом № 04-14/548 від 24 квітня 2015 року «Щодо усунення порушень законодавства» у наступній редакції: щодо стягнення з відповідальних осіб у встановленому законодавством порядку завданої Інституту матеріальної шкоди (збитків) у розмірі 16 566, 10 грн., 19 557, 35 грн., 16 701, 36 грн., 9 128, 42 грн., 569 479, 71 грн., 874 992, 23 грн.; щодо проведення претензійно-позовної роботи з особами, які допустили порушення, щодо стягнення з них матеріальної шкоди у розмірі 496 243, 64 грн., завданої Інституту внаслідок втрати боржників у зобов'язаннях (далі - оскаржувана вимога).

Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 01 грудня 2015 року адміністративний позов залишив без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2015 року та постановити нову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності державної установи «Національний науково-дослідний інститут промислової безпеки та охорони праці» (далі - Інститут ДУ «ННДІПБОП») за період з 01.01.2011 року по 31.12.2014 року.

За результатами зазначеної ревізії Держфінінспекцією України складено акт № 04-22/1 від 20.03.2015 року ревізії фінансово-господарської діяльності державної установи «Національний науково-дослідний інститут промислової безпеки та охорони праці» за період з 01.01.2011 року по 31.12.2014 року (далі - акт ревізії).

Позивач на адресу Держфінінспекції направив своїм листом № 01/2-143 від 20.03.2015 року заперечення на акт ревізії.

Держфінінспекція України листом № 04-14/535 від 22.04.2015 року надала висновок на зауваження (заперечення) до акта ревізії, яким заперечення в цілому не прийняла.

Лише частково прийнято заперечення в частині виключення з акта ревізії висновку щодо недоотримання Інститутом коштів у вигляді несплаченого ПП «ДІСС 7» штрафу в сумі 15 863, 16 грн.

Державна фінансова інспекція України 12.05.2015 р. (вх.115) звернулася до позивача з вимогою № 04-14/548 від 24.04.2015 року «Щодо усунення порушень законодавства» (далі - вимога).

У зазначеній вимозі зазначалося, що ревізією встановлено порушення фінансової дисципліни, що призвели до збитків на загальну суму 2 069 893, 23 грн. Під час ревізії порушення усунуто частково на суму 12 766, 40 грн. (у т.ч. територіальним управлінням Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській області та м. Києві - 12 683, 19 грн., Міжнародною академією безпеки життєдіяльності - 83,21 грн.) шляхом перерахування коштів на рахунок Інституту.

З метою повного усунення виявлених порушень, попередження їх виникнення надалі, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 8, п. 7 ст. 10, ч. 2 ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939-ХІІ), пп. 15 п. 6 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 310 від 06.08.2014 року, п. 46, 49-50, 52 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Уряду № 550 від 20.04.2006 року, Держфінінспекція вимагає:

- опрацювати матеріали ревізії та усунути виявлені порушення законодавства, у тому числі відшкодувати збитки, завдані зазначеними порушеннями, в установленому законодавством порядку;

- розглянути питання про притягнення відповідальних за зазначені порушення працівників Інституту до встановленої законом відповідальності.

Для усунення зазначених порушень законодавства, що призвели до матеріальної шкоди (збитків) пропонується: стягнути з відповідальних осіб у встановленому законодавством порядку завдану Інституту матеріальну шкоду (збитки), забезпечити повернення коштів на суму проведення Інститутом покриття витрат ДП «Головний навчально-методичний центр Держгірпромнагляду України» за рахунок коштів спеціального фонду Інституту, провести претензійно-позовну роботу з особами, які допустили порушення, щодо стягнення з них матеріальної шкоди, завданої Інституту внаслідок втрати боржників у зобов'язаннях.

Вважаючи дії та висновки відповідача, які стали підставою для винесення вказаних вимог протиправними, Інститут звернувся до суду з даним позовом.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Так, як з'ясовано судом у ході розгляду справи та не заперечується сторонами, за наслідками проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності позивача, відповідачем зроблено висновок про порушення Інститутом норм фінансового законодавства, що призвели до спричинення фінансових збитків.

Відповідно до пункту 6 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 310 від 06.08.2014 року, Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону №2939-ХІІ, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

З огляду на викладене, органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У даній справі, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та запропоновано позивачу здійснити дії спрямовані на стягнення збитків, забезпечити повернення коштів та провести претензійно-позовну діяльність.

Оскільки збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 24.03.2015 року (справи №№21-40а14, 21-89а14, 21-93а14, 21-100а15).

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З урахуванням викладеного, під час розгляду справи суд не надає оцінки законності вимоги та висновкам відповідача про розмір збитків.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, та приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу державної установи «Національний науково-дослідний інститут промислової безпеки та охорони праці» - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 30.05.2016 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.