Справа № 807/2424/15
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2016-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2016 рокум. Ужгород№ 807/2424/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шешеня О.М.

при секретарі Гелетей А.В.

за участю:

позивача: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2;

відповідача 1: Головне управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області, представник - ОСОБА_3;

відповідача 2: Державна податкова інспекція у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області, представник - ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області, Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області (далі - відповідач 1), Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі - відповідач 2) про скасування податкового повідомлення-рішення від 08.12.2015 року №, яким нараховано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 17000,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, мотивуючи наступним. Так, з 23.11.2015 року по 26.11.2015 року відповідачем 1 проводилася фактична перевірка діяльності позивача, зокрема у господарській одиниці, що розташована за адресою м. Ужгород, вул. Грушевського, 74 А. За результатами перевірки відповідачем 1 було складено ОСОБА_4 від 26.11.2015 року №000220, згідно якого зазначено, що позивач здійснював зберігання та транспортування не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв (без марки акцизного податку встановленого зразка). Зокрема, як відображено в ОСОБА_4 перевірки від 26.11.2015 року №000220 посадовими особами відповідача 1 через інтернет мережу 11.11.2015 року був замовлений алкогольний напій "Vоdка Jеlzin" ємністю 3,0 літри, міцністю 37,5% об. спирту. 12.11.2015 року, на мобільний телефон посадової особи відповідача 1 було відправлено СМС повідомлення про те, що замовлений алкогольний напій "Vоdка Jеlzin" - надісланий, а 16.11.2015 року на мобільний телефон останнього надійшло СМС повідомлення від ТОВ "Нова Пошта", щодо необхідності отримання у відділенні № 5 за адресою м. Ужгород, вул. Грушевського, 74 А посилки надісланої ОСОБА_5. Розрахунок за перевезення вантажу згідно розрахункової квитанції серії ААА № 102- на суму 63,00 грн. провів ОСОБА_6 який є найманим працівником позивача. Зокрема, в ТТН 1295 зазначено, що відправлено міндобрива, а відправником є приватна особа ОСОБА_5. Однак, як вбачається з додатку № 1 до ОСОБА_4 перевірки від 26.11.2015 року №000220, після відкриття посилки на місці проведення розрахунку, посадовою особою відповідача 1 було виявилось, що в посилці знаходиться замовлений алкогольний напій "Vоdка Jеlzin" ємністю 3,0 літри, міцністю 37,5% об. спирту без акцизної марки встановленого зразка. За результатами перевірки, відповідачем 2 було винесено податкове повідомлення-рішення від 08.12.2015 року №, яким позивачеві нараховано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 17000,00 грн. Як наголошував в судовому засіданні представник позивача, позивач здійснює господарську діяльність на замовлення ТОВ "Нова Пошта", однак, позивач не здійснює прийом відправлень вантажу у м. Вендичани та не здійснює перевезення вантажів. Зокрема, діяльність позивача фактично обмежується: прийманням запакованих вантажів у м. Ужгороді від фізичних та юридичних осіб задля передачі перевізнику з метою доставки по території України, приймання від перевізника на користь фізичних та юридичних осіб, запакованих вантажів, які направлені з території України до м. Ужгорода та прийманням оплати від фізичних та юридичних осіб за надання вищевказаних послуг. Перевізниками при цьому виступають фізичні та юридичні особи, з якими ТОВ "Нова Пошта" укладено договори про перевезення вантажів. Так, відправником даного товару був ОСОБА_5, а відправлення було запаковано в непрозору упаковку вагою 3 кг. і оголошеною вартістю 150 грн. та в експрес-накладній у графі опис відправлення зазначено, що всередині знаходяться мінеральні добрива. Так, 17.11.2015 року працівником позивача ОСОБА_6 було видано даний вантаж ОСОБА_7, який після проведеного розрахунку повідомив, що це була контрольна розрахункова операція, проведення якої передбачено ст. 80 Податкового кодексу України (далі - ПК України). 23.11.2015 року відповідачем 1 було вручено позивачеві наказ №431 від 20.11.2015 року "Про проведення фактичної перевірки", яким передбачено проведення фактичної перевірки останнього з 20.11.2015 року терміном 10 діб. 26.11.2015 року позивач отримав ОСОБА_4 перевірки від 26.11.2015 року № 000220 відповідно до якого перевірка було проведена з 23.11.2015 року по 26.11.2015 року. Разом з тим, представник позивача наголошував, що в зазначений відповідачем 1 період проведення перевірка, а саме: з 23.11.2015 року по 26.11.2015 року, така за адресою здійснення позивачем господарської діяльності фактично не здійснювалася, оскільки згідно ТНТ та ОСОБА_4 перевірки контрольну розрахункову операцію було проведено ОСОБА_8 17.11.2015 року. ОСОБА_4, чинним законодавством України та правилами перевезень ТОВ "Нова Пошта", згідно яких працює позивач не передбачено обов'язку останнього перевіряти вміст відправлень, які надійшли, відтак, позивач не знав та не міг знати чи є достовірною інформація, що зазначена у вантажно-супровідних документах, а саме: у експрес-накладній № 1295 від 11.11.2015 року. Разом з тим, відповідачем 1 фактично не здійснювалася перевірка вмісту вантажу, відтак немає жодних підтверджень, що даний вантаж з написом "Vоdка Jеlzin" є дійсно алкогольним напоєм. Відтак, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача 1 заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі, з підстав викладених в наданих письмових запереченнях та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи наступним. В період з 23.11.2015 року по 26.11.2015 року працівниками відповідача 1 було проведено фактичну перевірку позивача за адресою: м. Ужгород, вул. Грушевського, 74 ОСОБА_4, за результатами проведеної перевірки було складено ОСОБА_4 від 26.11.2015 року №000220, згідно якого встановлено надання позивачем послуг по організації перевезення вантажу, зокрема алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка та отримання за ці послуги 63,00 грн. На підставі договору суборенди укладеного між позивачем та ТОВ "Нова Пошта", за адресою м. Ужгород, вул. Грушевського 74 А знаходився (зберігався) вантаж, а саме: алкогольний напій "Vоdка Jеlzin" ємністю 3,0 літри, міцністю 37,5% об. спирту без акцизної марки встановленого зразка з 14.11.2015 року (дата прибуття вантажу згідно до отриманої СМС на телефон замовника) по 17.11.2015 року (дата отримання вантажу). Зокрема, згідно до розрахункової квитанції серії ААА № 102- чітко зазначено, що позивач отримав 63 грн. оплати за послугу організації перевезення вантажів. Як вбачається з декларації про пересилання поштових відправлень від 17.11.2015 року №6975 представник ОСОБА_6, який перебуває в трудових відносинах з позивачем отримав 63 грн. оплати за послуги - організацій перевезення вантажів, з яких 40 грн. - за послуги доставки алкогольного напою "Vоdка Jеlzin" вартістю 155 грн. з м. Вендичани до м. Ужгорода та 23 грн. за послуги доставки готівки в сумі 155 грн. з м. Ужгорода до м. Вендичани. ОСОБА_4, позивачем не було надано жодних документів, які б підтверджували факт передачі отриманого позивачем вантажу іншим перевізникам, а також отримання та передачі коштів за оплату наданих послуг перевезення. Окрім того, як вбачається з ОСОБА_4 перевірки від 26.11.2015 року №000220, позивач не тільки надав послуги по транспортуванню алкогольного напою "Vоdка Jеlzin", але і зберігав його в період з 14.11.2015 року (дата прибуття вантажу) по 17.11.2015 року (дата отримання вантажу замовником). Контрольно - розрахункова операція була проведена посадовою особою відповідача 1 - ОСОБА_7 відповідно, у відповідності до п. 80.4 ст. 80 ПК України. ОСОБА_4, представник відповідача 1 у судовому засіданні наголошував, що у відповідності до чинного законодавства України для застосування до суб'єкта господарювання відповідальності за зберігання та транспортування алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка - достатньо самого факту здійснення зберігання або транспортування алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка. Відтак, відсутність вини не може бути підставою для звільнення від відповідальності, оскільки це суперечить Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", оскільки посилена боротьба з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв викликана необхідністю захисту здоров'я громадян, що підтверджується позицією Вищого адміністративного суду України, викладеній в ухвалі від 04.02.2009 року №К-28642/06. ОСОБА_4, представник відповідача 1 наголошував (а.с. 48), що сам факт отримання, перевезення та зберігання широко розрекламованого, в тому числі через всесвітню мережу Інтернет алкогольного напою "Vоdка Jеlzin" вже є підставою для того, щоб позивач був притягнутий до відповідальності за транспортування та зберігання алкогольного напою без марок акцизного податку встановленого зразка, оскільки будь-який алкогольний напій повинен бути маркований в силу ст.11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". Окрім того, позивачем також не спростовано факт, що вказаний вантаж є алкогольним напоєм. Разом з тим, представник відповідача 1 зазначав, що аргумент позивача про відсутність підстав для проведення перевірки є юридично неспроможним з огляду на те, що у такому випадку позивач повинен був скористатися своїм правом передбаченим ст.81 ПК України та не допустити перевіряючого до перевірки. ОСОБА_4, позивач в установленому порядку не оскаржив наказ про проведення перевірки та дії перевіряючих (а.с. 48). Відтак, представник відповідача 1 просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача 2 заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі, з підстав викладених в наданих письмових запереченнях та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.02.2010 року позивач був зареєстрований, як фізична особа-підприємець, у відповідності до ОСОБА_2 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 31-32) та його було узято на облік, як платника податків (а.с. 33). Позивачем було отримано Свідоцтво платника єдиного податку (а.с. 114).

Так, у відповідності до ОСОБА_2 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 31-32) видом діяльності позивача є інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, а згідно ОСОБА_2 з Реєстру платників єдиного податку видом господарської діяльності останнього згідно з КВЕД є надання в оренду та експлуатацію власного та орендованого нерухомого майна (а.с. 34).

01.05.2015 року між ТОВ "Нова Пошта" та позивачем було укладено Ліцензійний договір за № 133 про надання дозволу на використання знаку для товарів та послуг, зі строком дії до 31.12.2015 року (а.с. 35-38).

У відповідності до Договору №133Н від 01.07.2014 року вбачається, що ТОВ "Нова Пошта" доручає, а позивач приймає на себе зобов'язання з надання послуг пов'язаних із прийманням, зберіганням, відправленням та доставкою вантажів, товарів та інших предметів, перелік яких викладений у Додатку 1 до цього Договору (а.с. 39-43).

Згідно до Додатку 1 зазначено перелік послуг, які надаються позивачем за Договором №133Н від 01.07.2014 року, а саме: 1) організація перевезень автомобільним транспортом; 2) організація групових або індивідуальних відправлень вантажів, товарів та інших предметів (у тому числі приймання, зберігання, вивіз і доставку вантажів, а також компонування партій); 3) вантажно-розвантажувальні роботи (в тому числі тимчасове пакування задля збереження вантажу під час транзитних перевезень, перепакування, вибірковий контроль та зважування вантажу тощо); 4) інші послуги на запит ТОВ "Нова Пошта" (а.с. 44).

ОСОБА_4, у відповідності до Договору Суборенди частини нежитлового приміщення №СУБ820 від 03.08.2015 року ТОВ "Нова Пошта" було передано у тимчасове користування позивачеві частину нежитлового приміщення площею 24,13 м.кв. за адресою: м. Ужгород, вул. Грушевського, 74 А (а.с. 78-83).

У відповідності до п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 1 було видано 20.11.2015 року Наказ за №431 "Про проведення фактичних перевірок", згідно якого на підставі пп. 80.2.1, п. 80.2 ст. 80 ПК України наказано провести фактичну перевірку позивача з 20.11.2015 року терміном 10 діб (а.с. 14).

Відповідно до Наказу від 20.11.2015 року №431 та Направлень від 20.11.2015 року фактична перевірка позивача здійснювалася на підставі пп. 80.2.1., пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Згідно до п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп. 80.2.1.); у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп. 80.2.5).

ОСОБА_4, відповідачем 1 було видано Направлення від 20.11.2015 року за №795/22-04 (а.с. 12) та за № 794/22-04 (а.с. 13) про проведення з 20.11.2015 року фактичної перевірки тривалістю 10 діб посадовими особами відповідача 1, а саме: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо дотримання позивачем норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання норм чинного законодавства у сфері трудових відносин. Вище вказаний Наказ від 20.11.2015 року №431 "Про проведення фактичних перевірок" та Направлення від 20.11.2015 року за №795/22-04 та за № 794/22-04 були вручені позивачеві 23.11.2015 року (а.с. 12-13).

За результатами проведеної фактичної перевірки відповідачем 1 було складено ОСОБА_4 від 26.11.2015 року №000220 (а.с. 15-18), згідно якого зазначено, що 23.11.2015 року о 14 год. 33 хв. посадовими особами відповідача 1, а саме: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було проведено перевірку господарської одиниці відділення №5, склад, за адресою: м. Ужгород, вул. Грушевського, 74 А, в ході якої було встановлено зберігання (з 14.11.2015 року по 17.11.2015 року) та транспортування з м. Видичани до м. Ужгород не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв (без марки акцизного податку встановленого зразка) "Vоdка Jеlzin" ємністю 3,0 літри, міцністю 37,5% об. спирту (а.с. 17).

Зокрема, як вбачається з ОСОБА_4 перевірки від 26.11.2015 року №000220, до початку перевірки, а саме: 11.11.2015 року через мережу інтернет був замовлений алкогольний напій "Vоdка Jеlzin" ємністю 3,0 літри, міцністю 37,5% об. спирту, а 16.11.2015 року надійшло СМС повідомлення від ТОВ "Нова Пошта", яке інформувало про необхідність отримання у відділенні №5 за адресою м. Ужгород, вул. Грушевського, 74 А посилки відправленої ОСОБА_5 згідно товарно-транспортної накладної (далі - ТТН) № 1295 (а.с. 17). У відповідності до ОСОБА_4 перевірки від 26.11.2015 року №000220, посилка була отримана 17.11.2015 року замовником у відділенні №5 ОСОБА_11 під час проведення контрольно-розрахункової операції на підставі п. 80.4 ст. 80 ПК України, а розрахунок за перевезення вантажу згідно розрахункової квитанції серії ААА №102- на суму 63,00 грн. провів ОСОБА_6, який згідно Договору про трудові відносини від 10.08.2015 року є найманим працівником позивача та який отримав кошти в сумі 155,00 грн. згідно експрес накладної № 1295, в якій зазначено, що відправником міндобрива є приватна особа ОСОБА_5 (а.с. 17).

Так, в Додатку №1 ОСОБА_12 фактичної перевірки бланк 000220, відповідачем 1 зазначено, що після відкриття пакунку на місці проведення розрахунку було виявлено, що там знаходиться замовлений алкогольний напій "Vоdка Jеlzin" ємністю 3,0 літри, міцністю 37,5% об. спирту, при цьому відсутня акцизна марка встановленого зразка (а.с. 19).

Відтак, у відповідності до ОСОБА_12 перевірки від 26.11.2015 року №000220, відповідачем 1 зазначено, що останнім було встановлено порушення позивачем ст. 226 ПК України та ст. 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (а.с. 18).

Статтею 226 ПК України визначено порядок виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів

На підставі ОСОБА_12 перевірки від 26.11.2015 року №000220 відповідачем 1 було винесено податкове повідомлення-рішення від 08.12.2015 року №, яким позивачеві нараховано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 17000,00 грн. (а.с. 20).

У відповідності до п. 80.4 ст. 80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Відповідно до пп. 20.1.11 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.

Так, з аналізу пп. 20.1.11 п. 20.1 ст. 20 ПК України вбачається, що контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків здійснюються з метою встановлення дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Як було встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося стронами, фізичною особою - ОСОБА_7 було здійснено замовлення товару з Інтернет магазину по продажу алкоголю, а саме: замовлено "Vоdка Jеlzin" (а.с. 49-50).

Отже, у відповідності до ТТН від 11.11.2015 року №1295 вбачається, що з м. Вендичани відправником - ОСОБА_5 було надіслано одержувачу - приватній особі: ОСОБА_7 відправлення, а саме: міндобриво в кількості 1 штука, вагою 3 кілограма, вартістю 155 грн. на адресу м. Ужгород, відділення №5, вул. Грушевського, 74 А (а.с. 11).

Даний товар, а саме: міндобриво, згідно ТТН від 11.11.2015 року №1295, був отриманий ОСОБА_7 17.11.2015 року о 10 год. 37 хв. (а.с. 11).

Згідно до Декларації про пересилання поштових відправлень від 17.11.2015 року №6975 відправником - ОСОБА_7 (адреса: м. Ужгород, відділення №5, вул. Грушевського, 74 А) одержувачу ОСОБА_5 (адреса: м. Вендичани, відділення №1, вул. Леніна, 53), через представника ТОВ "Нова Пошта" ОСОБА_6 було здійснено надіслання 155 грн. за ватрість товару, а також, сплачено за послуги доставки вказаної суми - 23 грн. (а.с. 51).

Так, як вбачається з Розрахункової квитанції від 17.11.2015 року Серії ААА № 102-, за організацію перевезення вантажів, позивачем було отримано кошти в сумі 63,00 грн. (а.с. 51).

У відповідності до ст. 1 Наказу Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363 "Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні" (далі - Наказ №363) вантаж - всі предмети з моменту прийняття для перевезень до здачі одержувачу вантажу.

ОСОБА_4, згідно до Наказу №363 вантажовідправник - будь-яка фізична або юридична особа, яка подає перевізнику вантаж для перевезення. Вантажоодержувач - будь-яка фізична або юридична особа, яка здійснює приймання вантажів, оформлення товарно-транспортних документів та розвантаження транспортних засобів у встановленому порядку. Замовлення на перевезення вантажів - документ, який подає вантажовідправник перевізникові на доставляння обумовленої партії вантажів в узгоджені терміни. Замовник - вантажовідправник або вантажоодержувач, який уклав з перевізником договір про перевезення вантажів. Перевізник - фізична або юридична особа - суб'єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами. Приймання вантажу - подання вантажовідправником підготовленого для відправлення вантажу та товарно-транспортних документів перевізнику з наступним навантаженням на транспортний засіб та оформлення документів про прийняття вантажу перевізником для відправлення. Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Транспортна послуга - перевезення вантажів та комплекс допоміжних операцій, що пов'язані з доставкою вантажів автомобільним транспортом.

Згідно до п. 3.2 ст. 3 Наказу №363 Договір про перевезення вантажів може укладатися Перевізником з посередницьким підприємством, яке користується правами та несе обов'язки і відповідальність, що передбачені для вантажовідправників і вантажоодержувачів.

У відповідності до п. 9.1 ст. 9 Наказу №363 пломбування вантажів проводиться Замовником з його ініціативи або на вимогу Перевізника.

Відповідно до пп. 11.1 ст. 11 Наказу №363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Згідно до п. 13.1 ст. 13 Наказу №363 перевізник здає вантажі у пункті призначення вантажоодержувачу згідно з товарно-транспортною накладною.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" передбачено порядок маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, при цьому встановлено окремий порядок маркування виноробної продукції, у тому числі сидру і перрі (без додання спирту).

У відповідності до абз. 15. ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

Так, з аналізу абз. 15. ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" вбачається, що до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані фінансові санкції в разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка.

Однак, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні твердження відповідача 1 про те, що позивачем було порушено абз. 15. ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" щодо зберігання та транспортування алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, виходячи з наступного.

Згідно розрахункової квитанції від 17.11.2015 року серії ААА №102- позивачем було отримано кошти в сумі 63,00 грн. (а.с. 51).

Як було встановлено в судовому засіданні, позивачем було отримано товар на підставі ТТН від 11.11.2015 року №1295 в якій зазначено, що відправником ОСОБА_5 надсилається міндобриво, в кількості 1 штука, вагою 3 кг. При цьому суд констатує, що даний товар, переданий згідно ТТН від 11.11.2015 року №1295 знаходився в непрозорій упаковці, відтак, позивач, який здійснював організацію перевезення вантажу, не мав змоги дізнатися що знаходиться в надісланій упаковці.

Разом з тим, відповідачем 1 в судовому засіданнні не було доведено та не надано суду достатнніх і належних доказів того, що згідно ТТН від 11.11.2015 року відправником - ОСОБА_5 одержувачу - ОСОБА_7 саме алкогольний напій "Vоdка Jеlzin" ємністю 3,0 літри, міцністю 37,5% об. спирту, виходячи з наступного.

Згідно до п. 84.1 ст. 84 ПК України експертиза проводиться у разі, коли для вирішення питань, що мають значення для здійснення податкового контролю, необхідні спеціальні знання у галузі науки, мистецтва, техніки, економіки та в інших галузях. Залучення експерта здійснюється на договірних засадах та за рахунок коштів сторони, що є ініціатором залучення експерта.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об'ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Відтак, чинним законодавством України, зокрема Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" дається чітке визначення, який напій є алкогольним та зазначено сукупність ознак, які відрізняють звичайний напій від алкогольного. ОСОБА_4 з аналізу вище викладеного вбачається, що для встановлення ознак, які характеризують алкогольний напій, в розумінні Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" необхідні спеціальні знання у галузі науки.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та ОСОБА_4 перевірки від 26.11.2015 року №000220 (а.с. 15-19) відповідачем було визначено, що згідно ТТН від 11.11.2015 року було надіслано не міндобриво, а саме - алкольний напій (в розумінні Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів") та встановлено міцність даного напою виключно по зовнішньому вигляду та напису на обгортці (тарі) в якій знаходився товар.

Зокрема, відповідач 1 не скористався своїм правом передбаченим п. 84.1 ст. 84 ПК України, щодо проведення експертизи товару, надісланого згідно ТТН від 11.11.2015 року, зокрема, відповідачем 1 не було проведено жодної експертизи щодо встановлення того, що даний товар був не міндобривом, а саме - алкогольним напоєм, що міцність даного напою становила саме 37,5% об. спирту, а також, до якого саме виду алкогольних напоїв відносився даний товар. Натомість, згідно ТТН від 11.11.2015 року вбачається, що відправником - ОСОБА_5 одержувачу - ОСОБА_7 було надіслано міндобриво в кількості 1 штука, фактичною вагою 3 кг.

Так, відповідачем 1, як суб'єктом владних повноважень не було надано суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин відображених в ОСОБА_4 перевірки від 26.11.2015 року №000220, а саме: не було доведено факту надіслання згідно ТТН від 11.11.2015 року алкогольного напою.

ОСОБА_4, представник відповідача 1 в судовому засіданні наголошував на тому, що до початку перевірки, а саме: 11.11.2015 року було здійснено контрольні розрахункові операції. Однак, відповідачем 1 не було надано в судовому засіданні доказів щодо встановлення особи, яка у відповідності до ТТН була одержувачем товару, а саме: ОСОБА_7, що в свою чергу не дає можливості встановлення того, що даною приватною особою під час придбання від ОСОБА_5 товару, вартістю 155 грн. здійснювалися саме контрольні розрахункові операції.

Разом з тим, як вбачається з Додатку №1 ОСОБА_12 фактичної перевірки бланк 000220, відповідачем 1 зазначено, що після відкриття пакунку на місці проведення розрахунку було виявлено, що там знаходиться замовлений алкогольний напій "Vоdка Jеlzin" ємністю 3,0 літри, міцністю 37,5% об. спирту, при цьому відсутня акцизна марка встановленого зразка (а.с. 19). Відтак, з вище викладеного вбачається, що 17.11.2015 року під час здійснення розрахунку одержувачем - фізичною особою ОСОБА_13 було виявлено в пакунку алкогольний напій "Vоdка Jеlzin" ємністю 3,0 літри, міцністю 37,5% об. спирту з відсутньою акцизною маркою, а перевірка відповдіачем 1 (згідно ОСОБА_12 перевірки від 26.11.2016 року №000220) якою встановлено наявність в пакунку алкогольного напою була проведена 23.11.2015 року. При цьому, відповідачем 1 не було надано в судовому засідання пояснень щодо того, ким, де та за яких умов зберігався в період з 17.11.2015 року по 23.11.2015 року пакунок отриманий ОСОБА_13 17.11.2015 року згідно ТТН від 11.11.2015 року №1295.

Згідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до ч. 56.21 ст. 56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з вище викладеного, суд приходить висновку, що відповідачем 1 та відповідачем 2, як суб'єктами владних повноважень не було надано суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення, а обставини відображені в ОСОБА_12 перевірки від 26.11.2016 року №000220 базуються на припущеннях відповідача 1. Відтак, відповідачем 1 та відповідачем 2 не доведено в судовому засіданні правомірності прийнятого на підставі ОСОБА_12 перевірки від 26.11.2016 року №000220 податкового повідомлення-рішення від 08.12.2015 року №.

В справі «Сепіл проти Туреччини» (Sepil v. Turkey, скарга N 17711/07) Європейський суд з прав люди (далі - ЄССЛ) зазначає, що при визначенні того, чи мало місце порушення пункту 1 статті 6 Європейської Конвенції у зв'язку з провокацією злочину, то на думку ЄСПЛ, провокація злочину по суті має місце, коли співробітники правоохоронних органів не обмежуються переважно пасивним встановленням обставин можливого вчинення особою злочину з метою збору відповідних доказів і, за наявності на те підстав, притягнення її до відповідальності, а підбурюють цю особу до вчинення злочину. При визначенні того, обмежилися чи співробітники правоохоронних органів переважно пасивним встановленням обставин можливого вчинення злочину, ЄСПЛ розглядає два фактори: наявність підстав для проведення відповідних заходів та роль співробітників правоохоронних органів у скоєнні злочину. У разі відсутністі у сторони звинувачення явних доказів того, що провокація по суті не мала місця, обов'язок розглянути заяву особи про здійснену відносно неї провокацію, встановити відповідні фактичні обставини справи і з'ясувати, вбачаються чи її ознаки, лягає на національний суд. Таким чином, провокація злочину в сенсі, в якому вона заборонена пунктом 1 статті 6 Європейської Конвенції, має місце, коли відсутні підстави для проведення відповідних заходів, співробітники правоохоронних органів не обмежуються пасивним розслідуванням або національні суди нехтують зазначеними вище позитивними зобов'язаннями.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі вище вказаного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, позовні вимоги підтверджено належними та допустимими доказами.

У відповідності до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачені останнім згідно квитанції від 14.12.2015 року №6834/з9 (а.с. 3) витрати зі сплати судового збору в сумі 487,20 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 19, 94, 104-106, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області, Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області - задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.12.2015 року №, яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 нараховано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 17000,00 (сімнадцять тисяч гривень) грн.

3.Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління ДФС у Закарпатській області (м. Ужгород, вул. Духновича, 2, Закарпатська область, 88000, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, номер ДРФО НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в сумі 487,20 (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок) грн.

4.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

СуддяОСОБА_14

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 24 травня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 30 травня 2016 року.