Справа № 813/2589/15
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2016-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2016 року № 813/2589/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Булавко О.З.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду у м. Львові адміністративну справу за позовом Львівської міської ради до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» та реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Товариства з обмеженої відповідальності (надалі ТзОВ) «Інтер-Лев» та ОСОБА_1, про скасування рішення державного реєстратора та державної реєстрації права власності, -

в с т а н о в и в:

Львівська міська рада звернулась в суд з позовом до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» та реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію в Реєстрі прав власності на нерухоме майно права власності ТзОВ «Інтер-Лев» на нежитлове приміщення площею 151,9 кв.м. на вул.Краківській, 5 у м.Львові з часткою власності 1/1 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 38572570) від 13.12.2012 року на підставі постанови Львівського апеляційного господарського суду від 24.10.2012 року у справі №5015/5438/11 та про скасування державної реєстрації права власності товариства на нежитлове приміщення.

Підставами позовних вимог є те, що у графі частка власності державним реєстратором вказано 1/1, незважаючи на те, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.10.2012 року у справі №5015/5438/11 визнано за товариством право власності на 672/100 нежитлових приміщень першого поверху та підвалу загальною площею 151,9 кв.м. на вул.Краківській, 5 у м.Львові. А тому, продовжує позивач, зазначені дії державного реєстратора є протиправними, оскільки порушують право власності територіальної громади.

Відповідач у письмових запереченнях на позов зазначає, що у Державному реєстрі прав містяться записи про реєстрацію права власності нежитлових приміщень за адресою м.Львів, вул.Краківська, 5, здійснені на підставі дублікату договору дарування в якому власником зазначено фізичну особу. Нежитлові приміщення, що є предметом спору, зареєстровано за ТзОВ «Інтер-Лев» в Реєстрі прав власності на нерухоме майно до 01.01.2013 року, які вело бюро технічної інвентаризації, внаслідок чого відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції технічно не може внести зміни у запис, зокрема, скасувати зазначені записи.

Третя особа ОСОБА_1 у запереченнях на позовну заяву зазначає про те, що у позивача відсутнє право у спірних правовідносинах.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюються у відповідності до вимог ч.1 ст.41 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив таке.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна 13.12.2012 року державним реєстратором було внесено запис про державну реєстрацію права власності ТзОВ «Інтер-Лев» на нежитлові приміщення загальною площею 151,9 кв.м., що знаходяться за адресою м.Львів, вул.Краківська, будинок 5. Частка власності: 1/1.

Згідно з Витягу про державну реєстрацію прав Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» частка власності ТзОВ «Інтер-Лев» на нежитлові приміщення загальною площею 151,9 кв.м., що знаходяться за адресою м.Львів, вул.Краківська, будинок 5, становить 1/1.

Вважаючи незаконним рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на вищенаведені нежитлові приміщення за ТзОВ «Інтер-Лев» саме в такій частці, позивач звернувся з позовом про скасування рішення про державну реєстрацію та державну реєстрацію права власності.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), згідно положень абзацу першого ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-IV, з наступними змінами та доповненнями, - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 2 статті 3 згаданого Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно положень ч.4 ст.15 цього ж Закону, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В матеріалах справи наявна постанова Львівського апеляційного господарського суду від 24.10.2012 року у справі №5015/5438/11, якою визнано за ТзОВ «Інтер-Лев» право власності 672/1000 (шістсот сімдесят дві тисячних) нежитлових приміщень першого поверху підвалу, загальною площею 151,9 кв.м., розташованих за адресою м.Львів, вул.Краківська, 5.

З огляду на викладене, суд вважає, що здійснюючи 13.12.2012 року державну реєстрацію права власності ТзОВ «Інтер-Лев» на вищезгадані нежитлові приміщення в розмірі частки 1/1, державний реєстратор вніс інформацію, яка не відповідає даним правовстановлюючого документу постанови апеляційного господарського суду.

Таким чином, рішення про державну реєстрацію права власності саме в такому розмірі частки (1/1) є протиправним, оскільки право власності на нежитлові приміщення у розмірі частки 328/1000 не належить ТзОВ «Інтер-Лев».

З врахуванням неможливості скасування рішення державного реєстратора в частині протиправно зареєстрованої частки права власності (328/1000 ), суд вважає за необхідне рішення державного реєстратора скасувати повністю.

При цьому, слід зазначити, що право позивача у спірних правовідносинах підтверджується постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.10.2012 року у справі №5015/5438/11.

З приводу вимоги позивача про скасування державної реєстрації ТзОВ «Інтер-Лев»

на нежитлове приміщення, слід зазначити наступне.

У відповідності до положень ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-IV, з наступними змінами та доповненнями, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Абзацом другим п.41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141, з наступними змінами та доповненнями, у разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації прав.

Наведені норми вказують на те, що запис про скасування державної реєстрації прав вноситься на підставі рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав.

Оскільки позивач не звертався до державного реєстратора з рішенням суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав за третьою особою вищезгаданого нерухомого майна, у суду відсутні правові підстави для зобовязання останнього внести запис про скасування державної реєстрації права.

Окрім того, суд не має правових підстав для скасування державної реєстрації права власності з врахуванням заборони втручання у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, передбаченої абзацом другим ч.4 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За таких обставин, суд вважає, що позов підставний та обґрунтований в частині визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності. В іншій частині у задоволенні позову належить відмовити.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить присудити з позивача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 21, 69, 70, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про державну реєстрацію в Реєстрі прав власності на нерухоме майно права власності ТзОВ «Інтер-Лев» на нежитлове приміщення площею 151,9 кв.м. на вул.Краківській, 5 у м.Львові з часткою власності 1/1 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 38572570) від 13.12.2012 року на підставі постанови Львівського апеляційного господарського суду від 24.10.2012 року у справі №5015/5438/11.

3. В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

4.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» на користь Львівської міської ради, що знаходиться за адресою м.Львів, пл.Ринок, 1, 66 (шістдесят шість) грн. 99 коп. сплаченого судового збору.

5. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

6. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 30 травня 2016 року.

Суддя В.Я.Мартинюк