Справа № 826/6781/15
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2016-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2016 року м. Київ К/800/34019/15

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.2015 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2015 року

у справі № 826/6781/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

до Державної фіскальної служби України

про визнання недійсною індивідуальної податкової консультації,

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України про визнання недійсною індивідуальної податкової консультації.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.2015 року у справі № 826/6781/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2015 року, в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» звернулось до Державної фіскальної служби України із запитом від 21.01.2015 року № 1/16-10/91, в якому просило надати роз'яснення з переліком питань, які у ньому визначені.

У відповідь на вищезазначений запит Державною фіскальною службою України листом від 10.03.2015 року № 4925/6/99-99-17-07-01-15 надано відповідь із посиланням на норми чинного законодавства України в межах своєї компетенції.

Позивач не погоджуючись із наданою податковою консультацією, як такою, що не відповідає нормам Податкового кодексу України, та із посиланням на відсутність індивідуальних роз'яснень по суті поставлених питань, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновками судів попередніх інстанцій.

Відповідно до пп. 14.1.172 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Згідно із п. 52.1 ст. 52 Податкового кодексу України за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Пунктом 52.2 ст. 52 Податкового кодексу України передбачено, що податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Відповідно до п. 52.4, п. 52.5 ст. 52 Податкового кодексу України консультації надаються контролюючими органами. Контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

Пунктом 53.1 ст. 53 Податкового кодексу України встановлено наслідки застосування податкових консультацій, а саме: не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

Згідно із п. 53.3 ст. 53 Податкового кодексу України платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивачем при зверненні до контролюючого органу із запитом не було надано документів, які б слугували отриманню більш деталізованої відповіді, з урахуванням індивідуальних особливостей ведення господарської діяльності Публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»; питання, які ставились позивачем контролюючому органу не містили чіткого викладення обставин щодо проблем практичного використання конкретної норми закону. Позивачем в своєму запиті абстрактно моделювались ситуації, які залежали від певних обставин.

Оскільки, податкова консультація - це допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що відповідь контролюючого органу була надана позивачу в межах його запиту та в межах повноважень Державної фіскальної служби України.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та встановлених обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено законні і обґрунтовані рішення, які постановлені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2015 року у справі № 826/6781/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук